Lars Enarsonin opetusta
JERUSALEMIN MUUREILLA -SPECIAL Alef-kurssi 12/16
Sapatti
Shalom! Tervetuloa Alef-kurssille, -
jossa puhumme kristinuskon juutalaisista juurista.
Opetamme nyt ensimmäisestä Herran juhlasta, -
jota vietetään joka viikko.
Luetaan, mitä 3. Moos. 23:ssa kerrotaan Herran juhlista.
Jae 1: "Ja Herra puhui Moosekselle sanoen: -
'Puhu israelilaisille ja sano heille: -
Herran juhla-ajat, joiksi teidän on kuulutettava pyhät kokoukset, -
minun juhla-aikani, ovat nämä."
Sanoimme aiemmin, että kyseessä ovat nimenomaan Herran juhlat.
Ne eivät ole pelkästään juutalaisten juhlia -
vaan kuuluvat Herran juhlina kaikille häneen uskoville.
Jakeessa 3 kerrotaan ensimmäisestä Herran juhlasta: -
"Kuusi päivää tehtäköön työtä, -
mutta seitsemäntenä päivänä on sapatti, levon päivä, pyhä kokous -
silloin älkää yhtäkään askaretta toimittako, -
se on Herran sapatti, missä asuttekin."
Sapatti on ainoa Herran juhla, jota vietetään joka viikko.
Muita juhlia, joista puhuimme, vietetään kerran vuodessa.
Sapattia vietetään joka viikko.
Sapattikin säädettiin jo luomisessa 1. Moos. 2:1-3:n mukaan: -
"Niin tulivat valmiiksi taivas ja maa kaikkine joukkoinensa.
Ja Jumala päätti seitsemäntenä päivänä työnsä, -
jonka hän oli tehnyt, -
ja lepäsi seitsemäntenä päivänä kaikesta työstänsä, -
jonka hän oli tehnyt.
Ja Jumala siunasi seitsemännen päivän ja pyhitti sen, -
koska hän sinä päivänä lepäsi kaikesta luomistyöstänsä, -
jonka hän oli tehnyt."
Jumala pyhitti seitsemännen päivän erityisellä tavalla.
"Pyhittäminen" merkitsee "muusta erottamista".
Seitsemäs päivä erotettiin jo luomisessa pyhäksi päiväksi.
Siitä näemme, ettei sapatti koske vain juutalaisia, -
koska luominen tapahtui kauan ennen, -
kuin Israel syntyi Aabrahamin, Iisakin ja Jaakobin kautta.
Sapatti mainitaan Kirjoituksissa toisen kerran -
Egyptistä lähdön jälkeen.
Sapatista tuli silloin liiton merkki Jumalan ja Israelin välille.
Sapatin tehtävänä on siis muistuttaa -
sekä luomisesta että Egyptistä lähdöstä -
eli pelastuksesta Karitsan veren kautta.
Sapatin viettäminen molempine merkityksineen -
sisältyy myös kymmeneen käskyyn.
Kymmenen käskyä on lueteltu 2. Moos. 20:ssä.
Jae 8: "Muista pyhittää lepopäivä.
Kuusi päivää tee työtä ja toimita kaikki askareesi; -
mutta seitsemäs päivä on Herran, sinun Jumalasi, sapatti; -
silloin älä mitään askaretta toimita, -
älä sinä älköönkä sinun poikasi tai tyttäresi, -
sinun palvelijasi tai palvelijattaresi tai juhtasi -
älköönkä muukalaisesi, joka sinun porteissasi on.
Sillä kuutena päivänä Herra teki taivaan ja maan ja meren -
ja kaikki, mitä niissä on, mutta seitsemäntenä päivänä hän lepäsi; -
sentähden Herra siunasi lepopäivän ja pyhitti sen."
Sapatti liittyy siis luomistyöhön.
Tässä yhteydessä on tärkeä huomauttaa, -
että kuusipäiväinen luomistyö, joka saatettiin päätökseen 7. päivänä, -
on myös profetia koko ihmiskunnan historiasta.
Se ulottuu Aadamista ja jatkuu 6000 vuoden ajan -
tuhatvuotisen valtakunnan sapatinlepoon asti, -
jolloin Messias palaa.
Me puhuimme Herran juhlista, -
jotka profetoivat Jumalan pelastussuunnitelmasta.
Sapatti on yhteenveto Herran vuotuisista juhlista, -
niin kevät- kuin syysjuhlistakin.
Sapatti profetoi seitsemännen vuosituhannen sapatinlevosta.
Herralle on yksi päivä kuin tuhat vuotta -
ja tuhat vuotta kuin yksi päivä.
Niin sanotaan sekä Psalmeissa että Toisessa Pietarin kirjeessä.
Luomisen päivät profetoivat siis ihmiskunnan historiasta.
Luomisen kuusi päivää puhuvat kuudestatuhannesta vuodesta.
Sitten tulee Herran päivä, sapatti, seitsemäs päivä.
Esikuva levosta näkyy jo luomisesta asti.
Kymmenen käskyä löytyvät myös 5. Moos. 5:stä.
Siinä sapattikäsky on vähän erilainen kuin 2. Moos. 20:ssa.
Jae 12: "Ota vaari lepopäivästä, niin että sen pyhität, -
niinkuin Herra, sinun Jumalasi, on sinua käskenyt.
Kuusi päivää tee työtä ja toimita kaikki askareesi; -
mutta seitsemäs päivä on Herran, sinun Jumalasi, sapatti.
silloin älä mitään askaretta toimita, -
älä sinä älköönkä sinun poikasi tai tyttäresi, -
sinun palvelijasi tai palvelijattaresi, -
sinun härkäsi, aasisi tai muu juhtasi -
älköönkä muukalaisesi, joka sinun porteissasi on, -
että palvelijasi... saisivat levätä niinkuin sinäkin."
Sitten kerrotaan toinen syy sapatin pyhittämiselle.
"Ja muista, että itse olit orjana Egyptin maassa -
ja että Herra, sinun Jumalasi, vei sinut sieltä pois -
väkevällä kädellä ja ojennetulla käsivarrella.
Sentähden Herra, sinun Jumalasi, käski sinun viettää lepopäivän."
Sapatin pyhittämiseen on siis kaksi syytä.
Ensinnäkin Jumala loi kaiken kuutena päivänä ja lepäsi 7:ntenä.
Toisekseen Jumala päästi kansansa Egyptin orjuudesta, -
mikä kuvaa pelastumista synnin ja sielunvihollisen vallasta -
Messiaan, Jumalan Karitsan, veren kautta.
Vaikka sapatti koskee kaikkia, -
se on erityisesti pelastettuja varten.
Sapatti on pelastettujen ja Jumalan välinen liiton merkki.
Kaksi tärkeintä syytä sapatin säätämiselle olivat siis -
luomistyö ja pelastustyö.
Muistellaan sapattina levätessämme sitä, että kaikki tulee Jumalalta.
Me emme ole synnyttäneet emmekä luoneet itseämme.
Me emme ole tehneet mitään. Jumala on tehnyt kaiken.
Meidän tulee pysähtyä ja pelätä Jumalaa oikealla tavalla.
Hän on luonut meidät tähän maailmaan. Se on tärkeä muistaa.
Sapatti ennustaa myös siitä, että kun Messias palaa, -
sapatin lepo tulee koko maailmalle.
Sitä saamme juhlia joka viikko sapattina.
Sapatinlevossa muistamme myös sitä, että pelastus on vain armosta.
Israelilaiset eivät voineet vapauttaa itse itseään Egyptistä.
He sivelivät vain karitsan verta ovenpieliin Herran käskyn mukaan.
Silloin faaraon valta murtui. Samoin on Karitsan veren kautta -
sielunvihollisen valta taittunut elämästämme.
Meidät on vapautettu synnistä Jumalan omaisuuskansaksi.
Pelastusta emme voi ansaita, vaan se on kokonaan Jumalan armosta.
Siksi lepäämme sapattina.
Sapatti koskee koko Jumalan kansaa, on ensimmäinen Herran juhlista -
eikä koske pelkästään juutalaisia.
Jeesus opettaa sapatista Mark. 2:ssa.
Jae 27: "Ja hän sanoi heille: -
'Sapatti on asetettu ihmistä varten eikä ihminen sapattia varten.'
Sapatti on kaikille ihmisille, ei vain juutalaisille.
Jumala on antanut sapatin ihmisille lahjaksi.
Saamme ottaa lahjan vastaan uskossa, -
että yhtenä päivänä viikossa saamme levätä.
Kuutena päivänä teemme työtä ja hoidamme askareemme, -
mutta yhdeksi viikonpäiväksi Jumala kutsuu meidät lepoon.
Silloin meidän ei tarvitse tehdä mitään.
Jumala on luonut ihmiset siten, että he tarvitsevat lepopäivän.
Sapatinlevosta koituu sekä fyysinen että hengellinen siunaus.
Silloin voimme ladata sekä fyysisiä että hengellisiä akkujamme.
Sapatti säädettiin vietettäväksi seitsemäntenä päivänä.
Sunnuntain vietolla on aivan toinen tausta.
Miksi kirkko ja kristityt viettävät lepopäivänä usein sunnuntaita?
Alussa ei ollut niin. Sunnuntaina vietettiin jumalanpalvelusta, -
koska Jeesus nousi ylös viikon ensimmäisenä päivänä.
Siksi kristityt pitävät sunnuntaita pyhäpäivänä.
Sunnuntain vietto näkyy jo Apt. 20:sta.
Synnin ja kuoleman valta murtui sunnuntaina, -
viikon ensimmäisenä päivänä, kun Jeesus nousi kuolleista.
Siksi Apt. 20:7:ssä lukee: "Ja kun viikon ensimmäisenä päivänä -
olimme kokoontuneet murtamaan leipää..."
"Leivän murtaminen" tarkoittaa Raamatussa aina ateriaa, -
ei ehtoollisen viettämistä meidän tarkoittamallamme tavalla.
Ehtoollisen vietto syntyi kristikunnassa jälkeenpäin.
Tuossa raamatunkohdassa uskovat kokoontuivat yhteiselle aterialle.
Asiayhteydestä näkee, että uskovat olivat kokoontuneet illalla.
Raamatun vuorokausi alkaa illalla. Luomiskertomuksessa sanotaan: -
"Ja tuli ehtoo, ja tuli aamu, ensimmäinen päivä."
Kun kokoonnuttiin ensimmäisen viikonpäivän iltana, -
kokoonnuttiin lauantai-iltana juuri sapatin lopuksi.
Silloin juutalaisilla on tapana syödä yhteinen ateria.
Samalla vietetään jumalanpalvelusta nimeltä "havdalah".
Siitä tuossa raamatunkohdassa on kyse. Kohta jatkuu: -
Jae 8: "Ja monta lamppua oli palamassa yläsalissa..."
Lamput sytytettiin illalla, ei päivällä.
Paavalin puhe kesti tilaisuudessa yli puolenyön.
Ikkunalla istunut poika putosi alas ja kuoli, -
mutta Paavali herätti hänet kuolleista.
Kyseessä ei ollut sunnuntain aamu- kokous. Sitä ei löydy Raamatusta.
Sitä vastoin kristityt alkoivat viettää ylösnousemusjuhlaa -
ensimmäisenä viikonpäivänä, useimmiten lauantai-iltana.
Sen lisäksi kristityt viettivät myös sapattia, -
eikä sitä siirretty Jeesuksen ylösnoustua 1. viikonpäivälle.
Sapattia on vietetty aina -
juutalaisen kalenteriviikon seitsemäntenä päivänä.
Jumalan suunnitelma näkyy Raamatun ensimmäiseltä sivulta viimeiselle.
Herran tiet ovat ikuiset ja muuttumattomat.
Seitsemännen päivän teema kulkee läpi Kirjoitusten.
Kyseessä on levon teema.
Juutalaisen viikon ensimmäisen päivän teemana -
on sitä vastoin elämä, valo ja ylösnousemus.
Raamatun ilmoitusta seitsemännestä päivästä -
ei saa sekoittaa ensimmäisen viikonpäivän merkitykseen.
Ainut viikoittainen Herran juhla on seitsemännen päivän sapatti.
Saamme uskomattoman siunauksen, kun noudatamme Herran sanaa.
Kyllä jumalanpalvelusta saa viettää sunnuntaisin -
ja muistella ylösnousemusta, mutta siitä ei ole Sanassa käskyä.
Siellä ei sanota, että sapatti olisi siirretty sunnuntaille.
Mutta viettämällä sunnuntain ylösnousemusjuhlaa -
seurakunta erkaantui vähitellen juutalaisista.
Muutaman sadan vuoden kuluttua sapatinvietto kiellettiin kirkossa.
Haluttiin korostaa kirkon täydellistä eroa juutalaisista.
Jumala haluaa meidän kääntyvän pois -
tällaisesta korvausteologiasta ja juutalaisvastaisuudesta.
Näin voimme olla koko Jumalan Sanalla pesty pyhä morsian.
Mene Herran eteen ja pyydä häntä avaamaan silmäsi -
sapatin suhteen.
Autuaita ovat ne, jotka noudattavat Jumalan, eivät ihmisten sanaa.
Moni kysyy minulta, pitääkö meidän noudattaa sapattia.
Ei tarvitse, mutta me saamme niin tehdä.
Vaikka sapatti onkin liiton merkki Israelin ja Jumalan välillä, -
meidät on oksastettu liiton kansaan.
Olemme päässeet mukaan sapatin vieton siunaukseen.
Siitä kerrotaan Jesaja 56:ssa.
Jae 3: "Älköön sanoko muukalainen, joka on liittynyt Herraan: -
'Herra erottaa minut peräti kansastansa', -
älköönkä kuohittu sanoko: 'Minä olen kuiva puu'.
Sillä näin sanoo Herra: -
Kuohituille, jotka pitävät minun sapattini ja valitsevat sen, -
mikä minulle otollista on, ja pysyvät minun liitossani, -
heille minä annan huoneessani... muistomerkin ja nimen, -
joka on poikia ja tyttäriä parempi; -
minä annan heille iankaikkisen nimen, joka ei häviä.
Ja muukalaiset, jotka ovat liittyneet Herraan..."
"Muukalaisilla" tarkoitetaan meitä uskoon tulleita pakanoita.
"...palvellakseen häntä ja rakastaakseen Herran nimeä, -
ollakseen hänen palvelijoitansa, kaikki, jotka pitävät sapatin -
eivätkä sitä riko ja pysyvät minun liitossani, -
ne minä tuon pyhälle vuorelleni ja ilahutan heitä rukoushuoneessani, -
ja heidän polttouhrinsa... ovat otolliset minun alttarillani, -
sillä minun huoneeni on kutsuttava kaikkien kansojen rukoushuoneeksi.
Herra, Herra sanoo, hän, joka kokoaa Israelin karkoitetut: -
Minä kokoan vielä muitakin sen koottujen lisäksi."
Siinä puhutaan muista kansoista tulevista muukalaisista, -
jotka liittyvät Herraan ja rakastavat häntä.
He palvelevat häntä ja pitävät hänen käskynsä ja sapatin.
Sapatti ei ole siis vain juutalaisia varten.
Herraan liittyneille muukalaisille hän antaa erityisiä lupauksia: -
"Minun huoneeni on kutsuttava kaikkien kansojen rukoushuoneeksi."
Israelin ennalleen asettaminen on profetia siitä, -
että meidätkin asetetaan sen kanssa ennalleen ja yhdistetään siihen.
Niin tapahtuu nyt lopun aikoina, -
kun Jumala asettaa kaiken ennalleen ja juurilleen.
Siksi opetamme kristinuskon juutalaisista juurista, -
siitä, miten asiat olivat alussa.
Alussa sapattia viettivät niin juutalaiset kuin pakanatkin.
1. viikonpäivänä muisteltiin myös Jeesuksen ylösnousemusta.
Lainaan kahta vanhaa tekstiä.
Sokrates kirjoittaa näin 300-400 -lukujen vaihteessa -
Konstantinopolista: -
"Sillä vaikka melkein kaikki maailman seurakunnat -
viettävät pyhää salaisuutta [ehtoollista] sapattina, -
Rooman ja Aleksandrian kristityt kieltäytyvät tekemästä niin -
vanhan perinteen vuoksi."
Kristityt alkoivat viettää sunnuntaita jo varhain -
varsinkin Roomassa ja Aleksandriassa, -
jossa juutalaisvastaisuus oli voimakkainta.
Kristityt erottautuivat siellä juutalaisista -
viettämällä ehtoollista viikon ensimmäisenä päivänä.
Mutta muut seurakunnat nauttivat ehtoollista sapattina -
vielä 300-400 -luvuilla.
Myös Milanon piispa Ambrosius on sanonut mielenkiintoisen asian.
Hän kirjoitti: "Kun olen seurakunnassani Milanossa, -
vietämme lauantaita. Mutta Roomassa vietetään sunnuntaita.
Silloin vietämme heidän kanssaan sunnuntaita."
Siitä tulee sanonta "maassa maan tavalla".
Englantilaiset sanovat: "Tee Roomassa roomalaisten tavoin."
Aluksi seurakunnat viettivät siis sapattia seitsemäntenä päivänä.
Siihen juureen meidät on oksastettu.
Saamme siunauksen, jos pitäydymme Sanan alkuperäiseen opetukseen.
Saamme muistella joka viikko pelastuksessa saamaamme lepoa.
Saamme muistella Jumalan luomistyötä, -
jossa meillä ei ollut osaa eikä arpaa.
Voimme levätä siinä tietoisuudessa, että Jumalalla on ohjat käsissään.
Saamme ladata uskossa akkujamme yhtenä päivänä viikossa.
Lepopäivän siunaus koskee kaikkia ihmisiä.
Jeesus sanoi: "Sapatti on ihmistä varten."
Sapatin sanoma ennustaa, -
että 6000 synnin, tuhon, hädän ja kärsimyksen vuoden jälkeen -
koko maailmalle koittaa ihmeellinen levon aika.
Tuolloin Messias palaa ja perustaa valtakuntansa.
Saamme juhlia sapattina sekä pelastusta että tulevaisuutta.
2. Moos. 20:n mukaan meidän tulee muistaa pyhittää lepopäivä.
Mitä pyhittäminen tarkoittaa?
Se tarkoittaa muusta erottamista.
Sapatilla on alku ja loppu.
Luuk. 14:ssä Jeesus kutsuttiin aterialle sapattina -
erään johtavan fariseuksen luo.
Jae 1: "Ja kun hän sapattina tuli -
erään fariseusten johtomiehen taloon aterialle, -
pitivät he häntä silmällä."
Jeesus käytti tilanteen hyväkseen -
ja puhui tulevasta Jumalan valtakunnan juhlasta.
Sapatti alkaa perjantai-iltana juhla-aterialla -
ja loppuu 24 tuntia myöhemmin auringon laskiessa lauantai-iltana.
Näin Herra saa siunata alkavan viikon.
Seremonia on nimeltään "havdalah", joka merkitsee "erottamista".
Voit lukea siitä lisää kotisivultamme ruotsiksi.
Toivottavasti sait tietoa siitä, mitä Raamattu opettaa sapatista, -
Herran juhlasta.
Shalom!
Suomennos: Annamari Kortelainen