JERUSALEMIN MUUREILLA Lars Enarsonin matkassa
Israelin lankeemus ja ennalleen asettaminen
Shalom Jerusalemista!
Puhumme nyt Israelin lankeemuksesta ja ennalleen asettamisesta.
Kaikki muut kansat ovat nousunsa jälkeen sortuneet.
Mutta Israel on ainutlaatuinen, -
koska lankeemuksensa jälkeen se Raamatun mukaan vielä uudistuu.
Kun Jeesus kannettiin vauvana temppeliin, -
sinne tuli hurskas Simeon, joka oli odottanut Israelin lohdutusta.
Hän alkoi profetoida.
Luuk 2:34: "Simeon siunasi heitä ja sanoi Marialle, hänen äidilleen: -
'Katso, tämä on pantu lankeemukseksi ja nousemukseksi -
monelle Israelissa ja merkiksi, jota vastaan sanotaan.'"
Usein on sellainen käsitys, -
että Israel on jo tehnyt osuutensa maailman pelastamiseksi.
Näin ei ole. Paavali kirjoittaa Room. 11:ssä: -
"Jos heidän hylkäämisensä on maailmalle sovitukseksi, -
mitä heidän armoihin-ottamisensa on muuta kuin elämä kuolleista?"
Sananlaskukin sanoo: "Loppu hyvin, kaikki hyvin."
Jumala on varannut Israelille ihmeellisen tulevaisuuden.
Siitä kerrotaan Sak. 8:20:ssa.
Otsikkona on "pakanoiden pelastuminen".
"Näin sanoo Herra Sebaot: Vielä tulee kansoja..."
Siinä puhutaan kansojen tulemisesta tänne Jerusalemiin.
Jerusalem on Jumalan silmissä maailman keskus.
"Vielä tulee kansoja, monien kaupunkien asukkaita, -
ja toisen asukkaat menevät toiseen ja sanovat: -
'Lähtekäämme... etsimään Herran mielisuosiota...
Ja monet kansat, väkevät pakanakansat, -
tulevat Jerusalemiin etsimään Herraa Sebaotia..."
Eli monet ei-juutalaiset kansat -
tulevat Jerusalemiin etsimään Herraa.
Monet profeetat ennustavat samoin. Esimerkiksi Jeremia sanoo, -
että siihen aikaan Jerusalemia kutsutaan Jumalan valtaistuimeksi.
Sinne kokoontuvat kaikki kansat oppiakseen tuntemaan Herraa.
Ne luopuvat kovasydämisyydestään.
Katsotaan tuo Jeremian kohta, ennen kuin palaamme Sakarjaan.
Jer. 3:17 on voimakas jae.
"Siihen aikaan sanotaan Jerusalemia Herran valtaistuimeksi -
ja kaikki kansat kokoontuvat... sinne Herran nimen tähden...
eivätkä enää vaella pahan sydämensä paatumuksessa."
Valtava lupaus.
Kerran kaikki kansat kääntyvät Herran puoleen -
ja oppivat kulkemaan hänen teitään.
Kansat tulevat tänne ylistämään häntä.
Niin Sakarjakin ennusti.
Palataan Sakarjan 8. lukuun. Jakeessa 23 on ihana lupaus.
"Näin sanoo Herra Sebaot: -
"Niinä päivinä tarttuu kymmenen miestä -
kaikista pakanakansain kielistä... Juudan miestä liepeeseen sanoen: -
'Me tahdomme käydä teidän kanssanne, -
sillä me olemme kuulleet, että Jumala on teidän kanssanne'."
Eli kansat sanovat juutalaisille: -
"Tahdomme lähteä mukaanne, koska olemme kuulleet, -
että Jumala on teidän kanssanne."
Juutalaisia tartutaan takinliepeeseen.
Raamatunkohta liittyy 4. Moos. 15:een, -
jossa Herra käski israelilaisia -
laittamaan vaatteidensa kulmiin tupsuja.
Luetaan 4. Moos. 15:36:sta, mitä tupsut tarkoittavat.
Sak. 8:ssa viitataan juuri näihin tupsuihin.
Kun ulkomaalaiset tulevat etsimään Herraa, -
he tarttuvat juutalaisten vaatteiden tupsuihin -
ja pyytävät päästä mukaan.
"Herra puhui Moosekselle: 'Puhu israelilaisille ja sano heille, -
että heidän on sukupolvesta sukupolveen -
tehtävä itsellensä tupsut viittojensa kulmiin -
sidottava kulmien tupsuihin punasininen lanka.
Ne tupsut olkoon teillä, -
että te, kun ne näette, muistaisitte kaikki Herran käskyt -
ettekä seuraisi sydämenne ettekä silmienne himoja...
niin muistakaa ja täyttäkää kaikki minun käskyni...
Minä olen Herra...
joka vein teidät pois Egyptin maasta ollakseni teidän Jumalanne."
Vaatteiden kulmatupsut, joihin kansat 'tarttuvat kiinni' -
halutessaan lähteä juutalaisten mukaan, -
ovat vertauskuva Jumalan käskyistä.
Joskus Uutta testamenttia vääristellen väitetään, -
että Jeesus poisti Lain. Ei poistanut.
Hän tuli sen täyttämään.
Jesaja ennustaa, että eräänä päivänä Siionista lähtee laki -
ja Jerusalemista Herran sana.
Herran Israelille antamia käskyjä opitaan noudattamaan, -
kun Jumalan valtakunta tulee maan päälle.
Olisi hyvä alkaa harjoitella, -
koska Israelin ennalleen asettamisen aika lähestyy.
Israel pääsee lopulliseen määränpäähänsä.
Israelista evankeliumi lähti liikkeelle.
Täällä ilosanoma huipentuu, -
kun Herra asettaa ennalleen kansansa Israelin.
On merkillistä, että vasta kun Israel lankesi, -
maailma sai siunauksen.
Paavali puhuu siitä Room. 11.ssä: -
"Kuinka tutkimattomat ovat Herran tiet ja suuria hänen ajatuksensa!"
Jumalan suunnitelmaa on mahdoton ymmärtää.
Hän valitsi kansojen joukosta Aabrahamin ja teki hänestä kansan.
Sen kautta hän aikoi siunata koko maailmaa -
ensin heidän lankeemuksensa, sitten heidän uudistamisensa kautta.
Meidän tulee rukoilla Jerusalemin muureilla, -
koska kun Jumala asettaa kansansa ennalleen, -
koko maailma saa siunauksen.
Valtakunta leviää voimakkaasti Israelin uudistumisen kautta.
On merkillistä, että Jumala sanoi jo silloin, -
kun Israel oli vasta tulossa Luvattuun maahan, -
että kansa luopuisi Herrasta.
Ei mikään kaunis ennustus.
Herra sanoi jo etukäteen, että kansa tulisi luopumaan hänestä.
Ennustus löytyy 5. Moos. 31:stä, -
jossa Mooses jättää kansalle jäähyväiset.
Luetaan Herran viimeiset sanat Moosekselle.
5. Moos. 31:16: "Ja Herra sanoi Moosekselle: -
'Katso, sinä käyt lepäämään isiesi tykö; silloin tämä kansa nousee -
ja lähtee haureudessa kulkemaan vieraiden jumalien jäljessä...
ja hylkää minut ja rikkoo liiton, jonka minä olen tehnyt sen kanssa.
Sinä päivänä minun vihani syttyy sitä vastaan, -
ja minä hylkään heidät... niin että he joutuvat tuhon omiksi."
Jumala oli juuri valinnut Israelin omaisuuskansakseen.
Liiton oli juuri uudistanut uusi sukupolvi -
kansan vaellettua 40 vuotta erämaassa.
Kansa oli valmis astumaan Luvattuun maahan.
Mutta jo ennen sinne menoa Herra sanoi Moosekselle: -
"Kun kuolet, Egyptistä tuomasi kansa luopuu minusta."
Viesti ei ollut kovin mukava.
5. Moos. 31:17: "Sinä päivänä minun vihani syttyy sitä vastaan, -
ja minä hylkään heidät ja peitän kasvoni heiltä, -
niin että he joutuvat tuhon omiksi, -
ja suuret onnettomuudet... kohtaavat sitä."
Kansa alkaa miettiä, oliko Herra sen jättänyt.
"Mutta minä käännän kasvoni heistä pois -
kaiken sen pahan tähden, mitä he ovat tehneet..."
Jumala ilmoitti, että Israel hylkää hänet.
Se alkaa seurata muita jumalia, ja Jumalan viha syttyy sitä kohtaan.
Herra jatkaa: "Kirjoittakaa itsellenne tämä virsi.
Opeta se israelilaisille...
että tämä laulu olisi minulle todistajana israelilaisia vastaan.
Minä vien heidät siihen maahan... joka vuotaa maitoa ja mettä, -
ja he syövät ja tulevat ravituiksi...
mutta he kääntyvät muiden jumalien puoleen...
Ja kun suuret onnettomuudet ja ahdistukset kohtaavat heitä, -
niin tämä laulu on oleva todistajana heitä vastaan, -
eikä se ole unhottuva heidän jälkeläistensä suusta.
Sillä minä tiedän heidän aikeensa, joita he hautovat -
jo ennenkuin minä olen vienyt heidät siihen maahan...'
Mooses kirjoitti tämän laulun... ja opetti sen israelilaisille."
"Ja kun Mooses oli kirjoittanut kirjaan tämän lain sanat...
käski hän leeviläisiä...
'Ottakaa tämä lain kirja ja pankaa se... liitonarkin sivulle, -
olemaan siellä todistajana sinua vastaan.
Sillä minä tunnen sinun... uppiniskaisuutesi.
Minun... eläessäni... te olette niskoitelleet...
saati sitten minun kuoltuani!'"
Jumala ei valinnut Israelia siksi, että se olisi ollut muita parempi.
Kansa oli pikemminkin uppiniskainen.
Siksi Jumala sanoi: -
"Koko maailma näkee, miten käy, jos minut hylkää."
Israelin lankeemus ei merkitse kuitenkaan loppua.
Moni onkin erehtynyt luulemaan, -
että uuden liiton kansa on korvannut Israelin.
Israelin kautta syntyi maailman Vapahtaja, -
mutta koska Israel hylkäsi Jumalan, hän on hylännyt sen.
Ei! Paavali sanoo selvästi: -
"Ei Jumala ole hyljännyt kansaansa, jonka hän on edeltätuntenut."
Jumala tiesi alusta asti, että Israel hylkäisi hänet.
Asia ei tullut hänelle yllätyksenä.
Silti hän aikoo osoittaa kansalleen vielä laupeuttaan.
Jumalan kirkkaus palaa vielä tähän maahan -
siunaukseksi kaikille kansoille.
Koko Raamatun läpi kulkee ajatus siitä, -
että Israelilla on tulevaisuus.
Lopun aikoina Jumala osoittaa Israelille laupeutensa.
Kun pimeys peittää kansat -
ja pakanoiden ajat täyttyvät, -
vanhurskauden aurinko alkaa paistaa liiton kansan ylle.
Juutalaiset näyttävät tietä Jumalan valtakuntaan, -
joka ilmestyy maailmaan.
On tärkeä ymmärtää, -
että Israel on Jumalan suunnitelman keskiössä.
Vasta Israelin lankeemuksen jälkeen maailma sai siunauksen.
Kun Israel hylkäsi Messiaan, hän kuoli maailman syntien puolesta.
Hänen verensä toi sovituksen meidän ja Jumalan välille.
Olemme pelastuneet ja tulleet Jumalan lapsiksi.
Vaikka emme kuulukaan Israelin kansaan -
emmekä ole Aabrahamin fyysisiä jälkeläisiä, -
olemme jo saaneet Israelin kautta valtavan siunauksen.
Mutta ei siinä kaikki.
Kun Israel uudistuu, maailma saa vielä suuremman siunauksen.
Jumala sanoo 5. Moos. 31:28:ssa: -
"Kootkaa minun luokseni kaikki sukukuntienne vanhimmat...
että minä heidän kuultensa puhuisin nämä sanat -
ja ottaisin taivaan ja maan todistajiksi heitä vastaan.
Sillä minä tiedän, että minun kuoltuani...poikkeatte... tieltä...
Sentähden on onnettomuus kohtaava teitä, -
kun te teette sitä, mikä on pahaa Herran silmissä..."
Mikään muu kansa ei olekaan kärsinyt vuosituhansia -
niin kuin juutalaiset.
Kun Jerusalem tuhottiin Nebukadnessarin aikana, -
sen asukkaat alkoivat syödä omia lapsiaan -
säilyäkseen hengissä.
Niin suuri hätä oli Jerusalemissa, koska kansa oli hylännyt Herran.
Ensin ajettiin Pohjois-Israelin asukkaat pois, -
sitten myös etelässä asuvat.
Mutta Jumala alkoi korjata asioita. Kansan jäännös sai palata.
Jäännöksen kautta syntyi Messias, ja evankeliumi alkoi levitä.
Mutta Israel palautetaan ennalleen lopullisesti vasta sitten, -
kun Messias palaa Jerusalemiin.
Pääsemme Messiaan paluun juhlaan -
ja saamme hallita täältä käsin kansoja.
Jumala on jo alkanut korjata tilannetta.
Juutalaiset, jotka ovat asuneet pitkin maailmaa jo 2500 vuotta, -
ovat alkaneet palata omaan maahansa.
Pimeyden voimat vapisevat.
Ne pelkäävät sitä, mitä Jumala on tekemässä.
Tilanne huipentuu, -
kun kaikki kansat kääntyvät Israelia vastaan.
Vain Israelilla on raamatullinen oikeus maahansa.
Jumala on vannonut itsensä kautta, -
että hän antaa tämän maan omalle kansalleen ikuisiksi ajoiksi.
Tämän kansan haluaisi kohta koko maailma ajaa pois maastaan.
Selkkausta ei ratkaista ihmisvoimin.
Mutta meidät on asetettu valvomaan Jerusalemin muureille, -
koska tiedämme, että Israel asetetaan ennalleen.
Me emme ole Aabrahamin fyysisiä jälkeläisiä.
Olemme uudestisyntyneitä ei-juutalaisia -
mutta kuulumme hengellisessä mielessä Israeliin.
Jumalalla on Sanansa mukaan meille selkeä suunnitelma.
Paavali kirjoittaa, että meidän saamamme laupeuden kautta -
Israelkin löytää laupeuden.
Luetaan tämä kohta Room. 11:11:stä: -
"Kysyn vielä: eivät kai juutalaiset sen vuoksi ole kompastuneet, -
että jäisivät lankeemukseensa?
Eivät tietenkään, -
vaan heidän rikkomuksensa on koitunut pakanoille pelastukseksi -
että he itse tulisivat kateellisiksi." (RK -12.)
Juuri tästä Jumala puhui laulussa, jonka Mooses opetti Israelille.
Jumala herättää kansassaan kateuden pakanakansaa kohtaan, -
vieläpä taitamatonta pakanakansaa kohtaan.
Mooseksen jäähyväislaulussa -
ei puhuta silti vain Jumalan tuomioista Israelia kohtaan.
Mooseksen laulun lopussa sanotaan näin: -
5. Moos. 32:36: -
"Sillä Herra hankkii oikeuden kansallensa -
ja armahtaa palvelijoitansa, -
koska hän näkee, että heidän voimansa on poissa -
ja että kaikki tyynni on lopussa."
Juutalaiset ovat ymmärtäneet voiman loppumisen tarkoittavan sitä, -
ettei yksikään kansa enää seiso heidän rinnallaan.
Heidät on jätetty kokonaan Jumalan varaan.
Silloin hän astuu näyttämölle.
Hän palkitsee kansalleen vuosituhantiset kärsimykset.
Hän armahtaa Israelia.
Silloin koko maailma saa kokea elämää kuolleista.
Room. 11:ssä sanotaan: "Pelastus on tullut pakanoille, -
jotta juutalaiset tulisivat kateellisiksi."
Profeetallinen kutsumuksemme on osoittaa Israelille sitä hyvyyttä -
jota olemme itse Jumalalta saaneet.
Room. 11:12: -
"Mutta jos heidän lankeemuksensa on maailmalle rikkaudeksi...
kuinka paljoa enemmän heidän täyteytensä!"
Israelin lankeemus ei merkitse sen loppua.
Messias koitui monelle Israelissa lankeemukseksi -
mutta monelle myös nousemukseksi.
Simeon ennusti, että Messias olisi valona pakanoille.
Niin hän on ollutkin jo 2000 vuoden ajan.
Mutta hän on oleva myös kirkkautena Israelille.
Niin Luukkaan toisessa luvussa luvataan.
Saman kirkkauden saamme mekin osaksemme, -
koska perimme Israelin kanssa ja olemme samaa ruumista.
Sitä ilosanomaa Paavali julisti.
Yhdessä saamme astua Jumalan valtakuntaan.
Israel saa laupeuden meidän saamamme laupeuden kautta.
Room. 11:29:ssä sanotaan Israelista: -
"Sillä ei Jumala armolahjojansa ja kutsumistansa kadu."
Jumala ei voi muuttaa Israelia koskevaa suunnitelmaansa.
Me olimme ennen tottelemattomia, -
mutta löysimme armon Israelin tottelemattomuuden kautta.
Ja Israel armahdetaan -
meidän saamamme laupeuden kautta.
Meidän tulee osoittaa Israelille tätä laupeutta.
Jumala on tarkoittanut, -
että juutalaiset saisivat kokea samaa laupeutta kuin me.
Yhdessä saamme nähdä pelastustyön täyttyvän, kun Messias palaa.
Me elämme jännittäviä ja mullistavia aikoja.
Rukoilethan kanssamme!
Siunausta sinulle!
Suomennos: Annamari Kortelainen