Kun Jumala kutsuu työhön, -
Hänellä on suunnitelma.
Sitä suunnitelmaa ei paljasteta kutsutulle heti.
Jos olisin tiennyt tulevaisuuden, en olisi uskaltanut aloittaa.
40 vuoden jälkeen Johan Companjen siirtyi Open Doorsin johtoon.
Kymmenen vuotta kului.
Yhdistyksen johtajuuden muutos tuli jälleen ajankohtaiseksi.
Perustajilla oli tästä asemasta 152 vuoden yhteenlaskettu kokemus.
Johan, Sealy ja Veli Andreas tapasivat ja puhuivat tulevasta.
Yhteinen konsulttimme järjesti päivän mittaisen tapaamisen.
Rukoilimme Herralta ymmärrystä.
Ajattelimme: "Mitkä asiat ovat olleet työmme ytimessä?"
Tapasimme perustajajäseninä ja meillä oli tietty tavoite.
Halusimme selvittää sen, mitä Open Doors syvimmiltään oli.
Halusimme tulevaisuudessakin voida vastata kiinnostuneille selkeästi.
Kenen hyvänsä oli oltava helppo tutustua ydinarvoihimme.
Sillä tavoin todellinen Open Doors voisi aina säilyä ennallaan.
Deryck liittyi keskusteluun, jota käytiin vielä viisi kuukautta.
Lopulta syntyi esitys, jonka Open Doors International hyväksyi.
Vahvistettuja seitsemää ydinarvoa ei voisi muuttaa kevein perustein.
Veli Andreas, Johan, Deryck ja Sealy tapasivat jälleen.
He keskustelivat siitä, mitä olivat kokeneet.
Olemme täällä, -
koska tulin aikanaan vastanneeksi "kyllä".
Kun on vastannut myöntävästi, asia ei ole enää omissa käsissä.
Jumala ottaa silloin ohjat.
Andreas ei rakentanut toimintaamme tarkoituksellisesti.
Hän yksinkertaisesti meni ja jakoi sanomaa Jeesuksesta kaikkialla.
Jos seurakuntaa ei vainottaisi, ei olisi Open Doorsia.
Haluamme auttaa vainottuja.
Joku kysyi joskus: "Kuka omistaa Open Doorsin?"
Vastaus on: "Vainottu seurakunta omistaa Open Doorsin."
On tärkeää huomata, että me emme taistele islamia vastaan.
Rakastan kaikkia muslimeja siksi, että Jeesus rakastaa heitä.
Sen on oltava työmme henki. Emme voi osallistua vihaan.
Maailmassa vihataan, se ei ole Jeesuksen henki.
"Tahdomme antaa kunnian yksin Jumalalle" on seitsemäs ydinarvo.
Kaikki muut ydinarvot voidaan tiivistää tähän viimeiseen.
Tahdomme antaa kunnian yksin Jumalalle.
Open Doorsin ja myös jokaisen kristityn tulisi toimia niin.
Ylistää ja korottaa Herran nimeä.
Open Doorsin tarina alkoi kuuliaisella myöntymisellä.
Pidin kaikkea järjestöllistä toimintaa vastenmielisenä.
En olisi lähtenyt matkaan, jos olisin tiennyt, mitä tuleman piti.
Jumala on armollinen. Hän kehottaa ottamaan vain yhden askeleen.
Hän valmistaa omaansa ajan myötä.
Perustajajäsenien näky elää Open Doorsin ydinarvoissa.
Veli Andreas rukoilee aamuisin kaksi tuntia vainottujen puolesta.
Companjen ja Yates kiertävät yhä kertomassa vainottujen ahdingosta.
He myös konsultoivat eri tahoja.
Vuonna 2011 Deryck Stone päätti maallisen vaelluksensa.
Perustajajäsenenä hän jätti meille haastavia ajatuksia.
Tärkeintä on se, että meidät luotiin rakastamaan Jumalaa.
Koko sydämestämme, mielestämme, sielustamme ja voimastamme.
Elämämme saa siten tarkoituksen.
Se tarkoitus ei ole menestyminen edes hengellisessä työssä.
Tarkoitus elämäämme syntyy läheisyydestämme Luojan kanssa.
Kun Hän katsoo meitä hyväksyen ja hymyillen, kaikki on hyvin.
Jos Hän ei katso meitä niin, olemme vakavassa pulassa.
Niinpä on hyvä muistuttaa itseään jatkuvasti tästä totuudesta.
Teemme tätä työtä uhrautuen ja vaivaa nähden.
Emme siksi, että idea on vain hyvä vaan koska se on Jumalan idea.
Open Doors on osa Kristuksen ruumista. Mitä se tarkoittaa?
Sitä emme voi vielä tietää, se on jotakin niin valtaisaa.
Tästä seuraa se, että olemme ihmisiä toisia ihmisiä varten.
Open Doors -lehden alkutaipaleella vaadin erästä asiaa.
Etusivulla tulisi aina olla ihmisen kasvot - mutta ei koskaan minun.
Vainotun seurakunnan tarpeet ohjaavat toimintaamme.
Siten toimintamme pysyy keskittyneenä ja ehyenä.
Olemme usein joutuneet miettimään: "Mitä Open Doors tekee?"
Autamme vainottua seurakuntaa.
Emme ole koulutusjärjestö, vaikka toki myös järjestämme koulutuksia.
Ytimessään Open Doors tekee työtä vainotun seurakunnan hyväksi.
Olemme Raamattuun sitoutuneita. Sitä me olemme, jos jotakin.
Olemme jakaneet ja painaneet niitä.
Raamattu on kristityn arvokkain omistus.
Vaikkei heillä olisi mitään muuta kuin Raamattu, he ovat iloisia.
Jos jossakin vielä tarvitsen harjoitusta, se on rukouselämä.
Rukous on jotakin sellaista, missä on aina uuden edessä.
Todellisuudessa rukous on avain koko toimintaamme.
Mietimme operaatio Helmestä: "Antaako Jumala tämän tapahtua?"
Ihmisvoimin työmme ei onnistuisi.
Luotimme siihen, että Jumala siunaa työmme ja suojelee meitä.
Hän suojaisi jokaisen työssä mukana olleen paikasta riippumatta.
Työn alusta sen loppuun.
Omistaudumme Jeesukselle ja hänen lähetyskäskylleen.
"Menkää siis ja tehkää kaikki kansat minun opetuslapsikseni."
Minne siis menemmekin, meidän on toteutettava lähetyskäskyä.
Kosketamme ihmisiä Herran Jeesuksen rakkaudella.
Emme yritä käännyttää ketään, vaan kerromme Jeesuksen rakkaudesta.
Ihmiset kysyvät: "Mitä haluat hautakiveesi kirjoitettavan?"
Minulla on pari vaihtoehtoa.
"Hän on ylösnoussut, ei täällä" olisi kenties turhan hurskaileva.
Tai: "Hän teki, minkä voi."
Tai kenties Oswald Chambersin hautakiven kirjoitus.
Sen, joka sijaitsee Zeitounin hautausmaalla Egyptissä.
"Herran Jeesuksen opetuslapsi".
Se antaa kunnian Jumalalle.