Ajattelin, jos joisin tätä vettä ja söisin tätä ruokaa -
ja lapseni ovat kuolleet, -
miksi hyödyksi ruoka on minulle?
Oli ilta ja olin kylvyssä. Lapseni olivat lähistöllä.
Silloin veljeni tuli huutaen: "Valot pois, valot pois!"
Kuulin sisällä jonkun huutavan: "He polttavat Guyakun!"
Juoksin ulos ja löysin luolan. Menimme sisään ja odotimme hiljaa.
Odotin kuulevani lasteni liikettä, mutta en kuullut mitään.
Kutsuin heitä, mutta en saanut vastausta. Ajattelin, -
ovatko he surmannet lapseni.
Meni yksi päivä, toinen, kolmas, viikko, mutta en nähnyt lapsiani.
Olin yksin tehden kotiaskareita.
Kuulin poikani huutavan minua hänen lähestyessään kotia.
Huusin innoissani hänen nimeään.
Lapseni tulivat luokseni, syleilivät minua ja alkoivat itkeä.
Vuodatimme ilon kyyneleitä.
Heidän pikku siskonsakin alkoi hymyillä nähdessään sisaruksensa.
Antamanne opetus auttoi todella meitä löytämään toisemme.
Oli onneni päästä tähän ryhmään, -
jossa voin nyt auttaa muita.
Kysyessäni eräältä tytöltä miksi hän oli aina yksin -
hän alkoi itkeä.
Kun pyysin häntä kertomaan, -
hän alkoi piirtää aseen kuvaa.
Kysyin, mitä aseen kuva merkitsi.
Hän sanoi: "Jos olisin armeijassa, tappaisin koko Boko Haramin."
Sanoin ymmärtäväni tämän ongelman.
Mutta Jeesuksen mukaan meidän tulee antaa anteeksi.
Traumaterapia on opettanut meille anteeksiantamusta vihan sijaan.
Se antaa elämän ja tulevaisuuden.