VAARALLINEN USKO
Risti. Yksi maailman tunnetuimmista symboleista.
Olemme tottuneet näkemään sen kirkoissa, Raamatuissa, koruna...
Alkukirkossa symbolia ei käytetty paljon. Rististä kyllä puhuttiin, -
sen elämän ja kuoleman sanomasta, mutta sitä ei käytetty taiteessa.
Alkukirkolle risti oli edelleen kidutuksen ja teloituksen väline.
Ihmisiä ristiinnaulittiin päivittäin tietyillä paikoilla kaupungeissa.
Monet alkukirkon jäsenet kuolivat ristillä johtajansa tavoin.
Alkukristityillä oli kuvia elämästä: ankkureita, kaloja ja kyyhkyjä.
Itse asiassa ensimmäinen henkilö, joka piirsi Jeesuksen ristillä, -
ei ollut lainkaan kristitty.
Toisen vuosisadan lopulla joku raapusti kuvan roomalaisen seinään.
Kuvassa on ristiinnaulittu mies, jolla on yllättäen aasin pää.
Alapuolella on poika, joka nostaa kätensä ylistääkseen tätä olentoa.
Kuvan alla on taiteilijan viesti: "ALEXAMENOS CEBETE THEON", -
"Alexamenos ylistää jumalaansa."
Piirros on lapsellinen ja sen luultavasti piirsi koulupoika.
Rakennus oli sisäoppilaitos keisarillisille palveluspojille.
Voimme kuvitella tilanteen: Koulussa oli poika nimeltä Alexamenos.
Hänessä oli jotain poikkeavaa, mikä sai koulukaverit pilkkaamaan -
ja kiusaamaan häntä. Jotain, mikä sai heidät piirtämään pilkkakuvia.
Alexamenos - hän oli kristitty.
Ei liene yllätys, että ensimmäinen tunnettu kuva Jeesuksesta ristillä -
on julmaa pilaa. Jeesus varoitti seuraajiaan, että heitä pilkataan, -
loukataan, heille nauretaan ja keksitään nimiä, kuten "kristitty".
Apostolien tekojen luku 11 kertoo Antiokian kirkon alusta Syyriassa.
Kristinusko leviää selvästi Juudean, Samarian ja Galilean ulkopuolella.
Uskovat pakenevat vainoa Foinikiaan, Kyprokselle ja Antiokiaan.
Kirkko ei suinkaan tuhoudu, vaan alkaa kasvaa.
Se juurtuu etenkin Antiokiaan ja Barnabas menee valvomaan tilannetta.
Hän hakee Paavalin paikalle ja kirkko kukoistaa.
Apostolien teoissa 11:26 on pieni, mutta tärkeä yksityiskohta.
"Antiokiassa opetuslapsia kutsuttiin ensimmäistä kertaa kristityiksi."
Sen voi ohittaa ajatellen: tietysti heitä kutsuttiin kristityiksi, -
kuten oli aina kutsuttu, eikö niin?
Ei. Jerusalemissa käytettiin nimiä kuten nasaretilainen tai ebioni, -
jolla viitattiin köyhyyteen.
Heitä ei kutsuttu kristityiksi, vaan "tien kulkijoiksi".
Apostolien teoissa kerrotaan myöhemmin maaherra Felixin -
olleen perillä "tiestä". Antiokiassa heitä sanottiin kristityiksi.
Mistä uusi nimitys keksittiin?
Antiokialaiset olivat omahyväisiä ja maailmankansalaisia.
Antiokia oli Rooman valtakunnan kolmanneksi suurin kaupunki.
Se tunnettiin nokkeluudestaan ja lempinimien keksimisestä.
Sitä tämäkin nimitys on: lempinimi, jonka antiokialaiset keksivät, -
kuullessaan kasvavasta liikkeestä. Jossain antiokialaisessa baarissa -
tai juhlissa keksittiin nimi "kristiani". Sana on nerokas.
Se on kahden sanan sekoitus: sana "Kristus" tarkoittaa voideltua.
Sana, jota Jeesuksen seuraajat varmasti käyttivät.
Se tulee myös sanasta "krestos". Se tarkoittaa hyvää tai hyödyllistä.
Se annettiin usein nimeksi orjille.
Tässä näkyy antiokialaisten piikikäs nokkeluus:
Uskovat olivat "kristiani", hyviä pikku orjia, Kristuksen seuraajia.
Vaikka nimi tarkoitettiin haukkumanimeksi, se jäi käyttöön.
Jeesus sanoi: "Autuaita olette te, kun teitä minun tähteni -
herjataan ja vainotaan ja kun teistä valheellisesti -
puhutaan kaikkea pahaa."
Tuhannet, jopa miljoonat kristityt ovat tulleet siunatuiksi näin.
Kuten kristitty nimeltä Sam. Hän kasvoi muslimiksi Filippiineillä.
Kaikki muuttui, kun hän löysi evankeliumit ja kääntyi kristityksi.
Hänen koulukaverinsa saivat tietää asiasta. Loukkauksia sateli, -
ystävyyssuhteita katkaistiin, tunneilla häntä heiteltiin kengillä.
Reppu täytettiin hiekalla, koulupuku sotkettiin, kiusattiin ja lyötiin.
Kerran entinen ystävä huusi hänelle: -
"Te kristityt olette likaisia, olette roskasakkia!"
Sam halusi taistella vastaan, mutta ei tehnyt sitä. Hän sai apua -
Open Doorsin opetuslapseusohjelmasta muslimitaustaisille kristityille.
Sam yritti elää uskoaan rakastaen vihollisia ja siunaten heitä.
Valmistuttuaankin hän usein rukoili vanhojen kavereidensa puolesta.
"Kun muistan vanhat kaverini, sydämeni murtuu", hän sanoi.
"Menetin heidät. He paljastuivat vihollisiksi, mutten vihaa heitä, -
vaan rukoilen, että he kohtaisivat Herrani Jeesuksen ja muuttuisivat."
Yleinen tarina, mutta se osoittaa, ettei paljon ole muuttunut siitä -
kun Alexamenos sai samaa kohtelua.
Päivittäin kristittyjä kohdellaan kaltoin eri puolilla maailmaa.
Kristittyjä vähemmistöjä käytetään hyväksi ja heistä puhutaan pahaa.
Äärimmäinen esimerkki on Pakistan, jossa sepitettyjen todistusten -
ja perusteettomien syytteiden vuoksi kristitty voidaan jopa tappaa.
Siellä kristittyjä kutsutaan nimellä "Isai".
Se tulee sanasta "Issa", joka tarkoittaa Jeesusta.
Kuulostaa hyvältä, mutta nimi on alentava.
Se yhdistetään epäpuhtaisiin ammatteihin ja alempiin kasteihin.
Nämä ihmiset ovat haavoittuvia. Eräs pariskunta poltettiin hengiltä.
Rikos? He olivat kristittyjä ja alhaisessa asemansa yhteiskunnassa.
Luku- ja kirjoitustaidottomina he eivät pystyneet puolustautumaan, -
heillä ei ollut väliä. Kristinuskoa ei kunnioiteta.
Matala asema houkuttelee vain alhaisimpia ja sille on hyvä syy.
Jumalan rakkaus vetoaa köyhiin, hylkiöihin, nöyriin ja heikkoihin.
He, joilla ei ole yhteiskunnassa paikkaa, ei toivoa hallituksessa, -
joille on kerrottu, että he tulevat aina olemaan alimmalla tasolla.
He löytävät veljen ja Herran, joka haluaa tulla yhdeksi heistä -
ja heistä tulee yhtä hänen kanssaan.
He tajuavat Jeesuksen olevan heidän puolellaan asemastaan huolimatta.
Jeesus kutsuu heitä siskoiksi ja veljiksi. Tämä on hyvä uutinen.
Se on hyvin voimakas ja vaarallinen viesti, joka haastaa olosuhteet -
ja se haastaa tavan, jolla rikkaat ja voimakkaat näkevät maailman.
Ei ihme, että heidän kimppuunsa käydään.
Samaa mekin voimme odottaa.
Niin ihmiset tekevät, kun heidän maailmankatsomustaan uhataan.
Emme silti ole avuttomia. Voimme vastata monella eri tavalla.
Voimme antaa puolustautumiseen välineitä: ei aseita, vaan tietoa.
Siksi Open Doors on edistämässä lukutaitoa ja työllistymistä, -
ja siksi koulutamme kristittyjä puolustamaan uskoaan.
Voimme rukoilla vainoajien puolesta ja voimaa kirkastaa Kristusta.
Paavali, mies, jota todennäköisesti herjattiin keskimääräistä enemmän, -
kirjoitti: "Iloitsen heikkoudesta, loukkauksista, vaikeuksista, -
vainoista ja ahdingoista Kristuksen tähden. Heikkona olen voimakas."
Tässä Apt. 11:26 tausta. Antiokialaiset keksivät nimen, -
mutta 2000 vuotta myöhemmin uskovia on enemmän kuin koskaan ennen.
Ja he kantavat ylpeinä nimitystä, joka tarkoitettiin alentavaksi:
Heitä kutsutaan kristityiksi.