VAARALLINEN USKO
Jokaisen kristityn elämässä tulee aika, jolloin mietimme, -
onko Jumala luovuttanut suhteemme.
Et voi mitään tuolle äänelle, -
"Käyttääkö Jumala yhä minua?"
Tuntuu kuin ajelehtisimme, kun haluaisimme valloittaa.
Ehkä Apostolien teot voivat auttaa meitä, etenkin sen kiehtova loppu.
Avain iloon saattaa löytyä katsomalla siihen missä olemme, -
yhtä lailla kuin siihen mitä teemme.
"Hän otti vastaan kaikki, jotka tulivat hänen luokseen" Apt 28:30
Siihen Apostolien teot loppuu.
Ihmisiä kulkemassa sisään ja ulos Paavalin ollessa kotiarestissa.
S. Goldwyn sanoi: "Rakentakaa kohti huippua, maanjäristyksestä alkaen".
Luukas aloitti niin: helluntai, tulisia kieliä tuli ihmisten ylle, -
he puhuivat kielillä ja muuttuivat hiiristä leijoniksi.
Ja tarina kasvaa tämän jälkeen.
On parantumisia ja kiistoja juutalaisten johtajien kanssa.
On vainoa, ihmiset levittäytyvät, -
Paavali kääntyy ja aloittaa matkansa. Tarina kehittyy, -
Paavali pääse jopa Ateenan Areiopagille.
Mutta yhtäkkiä tarinaan tulee uusi käänne.
Paavali palaa Jerusalemiin ja hänet pidätetään.
Paetakseen väkijoukon lynkkausta, hän käyttää Rooman kansalaisuuttaan.
"Haluan tapaukseni käsiteltävän keisarin edessä."
Ja koko loppukirjan hän matkustaa Roomaan vankina.
Voisi ajatella, että kuljemme kohti loppuhuipennusta.
Maailman mahtavin lähetystyöntekijä -
kohtaa maailman mahtavimman miehen, -
maailman mahtavimman Jumalan nimissä.
Tätä ei keksittäisi Hollywoodissa.
Mitä Paavali sanoisi keisarille? Mitä keisari sanoisi Paavalille?
Tapahtuisiko ihme? Marttyyrius? Mutta Luukas ei vie meitä sinne.
Hän vie Paavalin Roomaan ja päättää kirjan Paavaliin kotiarestissa -
ihmisten vieraillessa hänen luonaan.
Voi melkein kuulla kyseltävän loppuhuipennuksen perään.
Mitä tapahtui? Mitä he sanoivat?
Tämä on Raamatun dramaattisin kirja, mutta loppu ei ole dramaattinen.
Meille jätetään hyvä kysymys. Miksi tämä on kirjan loppu?
Muistan kuulleeni tutkijan sanovan, että Luukkaan kääröstä loppui tila.
Mutta tähän liittyy jotain enemmän. Sen täytyi olla Luukkaan tarkoitus.
Pyhän Hengen täytyi haluta tätä.
Mutta loppu on silti kummallinen. Miksi tämä on oikea loppu kirjalle?
Uskon saaneeni johtolangan matkustaessani Kiinassa.
Tapasin johtajan, joka oli Kiinan kirkkohistorian asiantuntija.
Silloin kaikki menivät Kiinaan selvittämään, -
miksi siellä tapahtui suurin herätys kirkon historiassa.
Se kasvoi vuodesta 1949 arviolta alle miljoonasta 85 miljoonaan.
Nykyään on jopa vielä enemmän. Ja tämä mies kertoi:
"Tämä on herätyksen tarina. Kyse ei ole henkilöistä.
Ajattele paikkoja, älä ihmisiä."
"Uskon, että tarinassa Jumala vei evankeliumin neljään paikkaan:
Hoviin, leiriin, -
kirkkoon ja keittiöön.
Toimiva teologia.
Ensin se saapuu hoviin, hän tarkoittaa Kiinan keisaria.
Keisarin kylmetessä usko seisahtui, mutta jäi jotain, josta rakentaa.
Sitten se saapui 1800-luvulla lähetystyöntekijöiden leiriin.
He menivät kauas sisämaahan, jossa heidän oli rakennettava leirejä.
He käännyttivät muutamia ja kääntyneet jäivät leireihin.
Mutta on vaikeaa olla kiinalainen seurakunta länsimaisessa leirissä.
Silti jäi jotain, josta rakentaa.
Sitten evankeliumi tulee kirkkoon ja ihmisiä kääntyy.
He rakentavat pieniä alkeellisia kirkkoja ja ne ovat täynnä.
Mutta Maon astuessa valtaan 1949, -
kristinuskon ei voitu sanoa kasvaneen paljon tai olevan niin vaikuttava.
Kirjailija Pearl Buck sanoi kristinuskon olevan Kiinassa -
kuin veteen piirretty viiva.
Silti jäi jotain, josta rakentaa.
Ja lopulta se saapuu keittiöön.
Hän tarkoittaa vuosien 1966-76 kulttuurivallankumouksen aikaa, -
kun kommunistit päästivät rankan kristittyjen vainon valloilleen.
Raamatut poltettiin, pastorit vangittiin ja kirkot suljettiin.
Jäljelle jääneiden kristittyjen piti mennä koteihin.
He kokoontuivat kodeissa, kuiskivat virsiä, kierrättivät osia Sanaa.
Se oli vaarallista, mutta silloin uskosta tuli aidosti kiinalaista -
ja se juurtui perheisiin ensimmäistä kertaa vuosisatoihin.
Osana perhettä, siitä tulee osa kiinalaisen yhteiskunnan rakennetta.
Hän kertoi tämän olleen herätyksen avain.
Vainon tulikokeesta, uskon mentyä koteihin, syntyi tuo suuri herätys.
"Ajattele paikkoja, älä ihmisiä".
Se on hyvä periaate, jota voisi katsoa Apostolien tekojen valossa.
Yksi kirjan avainjakeita on 1:8, jossa Jeesus sanoi:
"Pyhä Henki tulee teihin ja te olette minun todistajani Jerusalemissa, -
koko Juudeassa ja Samariassa ja maan ääriin saakka".
Eräänlainen maantieteellinen juoni annetaan jo ensimmäisessä luvussa.
Apostolien teot kertoo, kuinka Pyhä Henki levittää evankeliumin -
Syrjäisestä Jerusalemista ja Palestiinasta aina maailman ääriin.
Mielestäni voimme nähdä koko kirjan neljän paikan kautta:
Jerusalem, Samaria, Antiokia ja Rooma.
Evankeliumin levitessä kaupungit ovat kuin samankeskiset ympyrät.
Ensin Jerusalemissa, jossa juutalaiset ymmärtävät sen.
Samariassa puoliksi juutalaiset samarialaiset ymmärtävät viestin.
Antiokiassa pakanat alkavat ymmärtää ja lopulta Rooma.
Jos evankeliumi leviää Roomaan, se leviää kaikkialle. On sanonta:
"Kaikki tiet vievät Roomaan". Se oli maailman keskus.
Kaikki olivat menossa Roomaan ja tulossa Roomasta.
Kun Paavali istuu kotiarestissa, ihmiset tulevat hänen luokseen, -
hän selittää evankeliumin ja he lähtevät. Se on siinä.
Evankeliumi menossa maailman ääriin.
Näin tehtävä oli suoritettu.
Ei tarvita kohtausta oikeudessa, ei suurta yhteenottoa keisarin kanssa.
Jos se tapahtuu, se ei ole tärkeä.
Sillä ei ole väliä, koska henkilöt eivät ole oleellisia, paikat ovat.
Oleellista on se, mitä Pyhä Henki tekee. Henki on kirjan sankari.
Pidän kirjan lopusta, sillä ajoittain tunnen olevani loukussa.
En käytä lahjojani niin kuin pitäisi, tai niin sanon Jumalalle.
Paavali taisi tuntea samoin. Hän oli kahlittuna talossa.
Mies, joka halusi olla maailman äärissä levittämässä evankeliumia, -
ei voinutkaan tehdä sitä mutta tämä on huippukohta.
Tässä evankeliumi menee kaikkialle.
Paavali oli lähetystyön huipulla, tavoilla, joita hän ei tiennyt.
En kokenut helluntaita, en nähnyt taivaaseenastumista, -
enkä ylösnousemusta, mutta olen istunut sohvalla -
puhunut ihmisille. Joku on lähtenyt ja tehnyt jotain niillä sanoilla.
Koska uskon, että aina kun jaat rakkaudella jotain Sanasta, -
sen vaikutus on ikuinen. Tämä on lohdullista, näin se toimii.
Tässä on suuri rohkaisu Apostolien tekojen ihmeellisestä kirjasta:
Pyhä Henki toimii saadakseen evankeliumin kauttamme maailmaan, -
useammilla keinoilla kuin edes tiedämme.
Vaikka emme aina voi tehdä jotain, voimme aina olla jossain.
Suomennos ja tekstitys: Open Doors Finland ry