Aloitin etsinnän YouTubesta.
Yritin selvittää, kuka Jeesus on.
Koetin löytää jotakin myös Facebookista.
Luulin tuolloin, ettei Pohjois-Afrikassa ole kristittyjä.
Luulin olevani ensimmäinen, -
ensimmäinen pohjois-afrikkalainen, joka oli ryhtymässä kristityksi.
Tyttö antoi minulle Raamatun.
Hän ajatteli vain lähteä paikalta annettuaan Raamatun minulle.
En voinut antaa hänen lähteä - näin kristityn ensimmäistä kertaa.
Halusin puhua heille.
Olivatko he olleet kuin minä ikäisinäni, 15- tai 16-vuotiaina?
Olin silloin hyvin nuori.
Kysyin tytöltä minne he olivat menossa.
Hän kertoi heidän menevän kirkkoon.
Kysyin, voisinko minäkin tulla. "Kyllä", tyttö vastasi.
Menin kirkkoon - se oli upeaa.
Otettuani Jeesuksen vastaan kävin kaikissa raamattupiireissä.
Minulle muodostui läheinen suhde pastorin vaimon kanssa.
Puhuimme paljon. Hän antoi minulle neuvoja ja rohkaisua.
Hän auttoi minua muuttumaan ja oppimaan kristinuskon perusteita.
Vaikka olisin yksin, Jumala ei varmasti hylkäisi minua.
Raamattu tosin opettaa, että meidän tulee olla yhtä.
Yksi uskovien yhteisö - yksi ruumis.
Kiitän Jumalaa siitä, että tulin miettineeksi, kuka Hän on.
Sain siten mahdollisuuden oppia tuntemaan tosi Jumalan.
Ei ole väliä, mitä elämässäni tapahtuu - en voi jättää Jeesusta.
Jeesus on kuin happi, koska ilman happea ei voi hengittää.
Jos Jeesus ei olisi elämässäni en olisi tänään tässä.
Suomennos ja tekstitys: Open Doors Finland ry