Menimme kihloihin ja sitten naimisiin vuonna 2011.
Poikamme syntyi vuonna 2012, sitten mieheni siepattiin.
Apo-kulta, nouse nopeasti ylös!
Apo, on aika herätä!
Kun poikamme Apo syntyi, olimme hyvin onnellisia.
Unelmamme oli perustaa hyvä koti.
Sellainen, jossa lapsi voisi kasvaa hyväksi ihmiseksi.
Sellainen oli unelmamme.
Mieheni työskenteli teollisuuden koneiden varaosamyyjänä.
Hänet lähetettiin myyntityöhön Qamishlin kaupunkiin.
Mieheni ja pari muuta olivat ainoat kristityt bussissa.
Muut matkustajat olivat muslimeja.
Miestäni käskettiin kääntyä islamiin kerta toisensa jälkeen.
Hän kieltäytyi sanoen: "Minulla on Jumalani ja sillä siisti."
Mieheni Rober lähti töihin eikä koskaan palannut.
Rukoilen Jeesukselta: “Herra, anna hänen palata luokseni.”
On niin vaikeaa kasvattaa poikaa yksin, omin neuvoin.
Apunamme on Hyvän Paimenen projekti (Open Doorsin kumppani).
He auttavat meitä myös kaasulaskun maksamisessa.
Apo kysyi minulta: "Äiti, milloin on perjantai?"
Hän jatkoi: "Milloin saan mennä lasten kirkkoon?"
Kysyin: "Miksi haluat kirkkoon?"
"Että oppisin tuntemaan Jeesuksen", hän vastasi.
Hän todella rakastaa olla kirkossa.
Uskoni Jumalaan on hyvin suuri.
"Herra, tapahtukoon sinun tahtosi."
"Herra, tuo puolisoni takaisin."
Tekstitys ja suomennos: Open Doors Finland ry