Siskoni soitti minulle. Hän itki.
Hän alkoi kirota minua.
Hän hoki: "Olet kunniaton ihminen."
"Mitä olet tehnyt äidillesi, veljellesi ja minulle?"
Menin veljeni luokse ja huomasin kaikkien huoneiden olevan lukossa.
Vain yksi ovi oli avoinna. Siellä kaikki laukkuni olivat lattialla.
Veljeni soitti minulle ja sanoi: "Olen pakannut tavarasi".
"Jätä taloni" ja katkaisi puhelun.
Ystäväni kertoi minulle Toivon keskuksesta.
Hän myös sanoi auttavansa aluksi vuokranmaksussa, kun sain asunnon.
Toivon keskuksen kautta minulle tarjottiin opettajan työtä kylässä.
Myöhemmin myös opetin keskuksessa.
Näinä vaikeina aikoina Toivon keskus auttoi seuraamaan uskoani -
ja kun minun piti olla erillään perheestäni ja kodistani.
He auttoivat minua aloittamaan alusta.
Heidän avullaan sain uusia ja pitkäaikaisia mahdollisuuksia.
Ilman Toivon keskusta olisin ollut työtön ja jopa koditon.
Luulen, ettei minulla olisi mitään. Olisin tuntenut itseni eksyneeksi.
Suomennos ja tekstitys: Open Doors Finland ry