Kas elu tekkis juhuslikult või planeeritult?
Kas Jumala olemasolu saab teaduslikult tõestada?
Endine ateist Pekka Reinikainen töötas 35 aastat arstina,
nüüd viib ta meid teekonnale neid asju uurima.
KAS JUMAL ON OLEMAS?
Jeesuse ajalooline olemasolu ja tema hukkamine ristil
on raudkindlad ajaloolised faktid, mida ei saa eitada.
Jeesus maeti ja on tõendamist leidnud ajalooline fakt,
et see haud osutus kolmandal päeval pärast matmist tühjaks.
Lood Jeesuse matmisest on osutunud ka ajalooliselt usutavaks.
Jeesuse hauda asetamine
on üks veenvamini tõestatud Jeesusega seotud faktidest,
mida paljud pole ehk mõistnud.
William Lane Craig oma raamatus "On Guard"
tungib sellesse eriti selgelt ja põhjalikult
ja tänase saate aines põhineb paljuski tema raamatule.
Jeesuse matmisest kirjutatakse vähemalt viies väga varajases allikas:
1) Joosep Arimaatiast kuulus Suurkohtusse,
kes Jeesuse süüdi mõistis;
2) Jeesuse tühja haua leidmisest kõneldakse väga varajastes allikates;
3) lugu on lihtne ja ilma legendile tüüpiliste täiendusteta.
See on eriti tähtis aspekt:
legendile tüüpilist ülepaisutust või täiendust neis legendides pole,
mis kinnitab nende usutavust.
Jeesuse matmisega seoses kõneldakse veel, et tühja haua leidsid naised,
kes kuulusid juudi ühiskonnas alamasse kasti.
Loo ehtsust kinnitab seik, et juudid reageerisid ülestõusmisele väitega,
nagu oleks jüngrid laiba varastanud.
Selline reaktsioon eeldab, et haud oli tõesti tühi (Matteuse 28:11-15).
Ülestõusmisest sai alguse ristiusk, ilma milleta poleks ristiusku olemas.
Seegi kinnitab, et haud oli tühi
ja Issand tõusis kolmandal päeval sealt üles.
Jeesuse surmajärgsete ilmumiste ajaloolisus on eriti veenev.
Pauluse loetelu pealtnägijaist on leitav 1.Korintlaste kirjas 15:3-8
Pealtnägijad olid Peetrus, jüngrid, üle 500 venna,
Jaakobus - Jeesuse skeptikust vend (kes siin otsekui pöördus Jeesuse usku
ja kelle pöördumine on üks kindlamaid ülestõusmise tõendeid.)
See on oluline seik, mida William Laine Craig rõhutab.
Jeesuse surmajärgsete ilmumiste ajaloolistest pealtnägijatest
võib mainida veel kõiki apostleid
ja ka Saulust Tarsosest ehk Paulust.
Lisaks on evangeeliumites hulk iseseisvaid kirjeldusi
Jeesuse surmajärgsetest ilmumistest isegi naistele.
Nagu öeldud, ei peetud naisi selles ühiskonnas usaldusväärseteks
ja kui oleks tahetud maalida legende või kauneid lugusid ülestõusmisest,
siis poleks tunnistajateks naisi küll pandud.
Tegu polnud ka viirastusega, sest Maarja pidas Jeesust aednikuks.
See kinnitab, et Maarja ei läinud sinna
lootuses Jeesusest viirastust näha,
vaid seda meest, kes ilmutas end kolmandal päeval pärast ristilöömist,
pidas Maarja aednikuks, ega mõistnud kohe, et see oli Jeesus.
See kinnitab, et tegu polnud viirastuse või hallutsinatsiooniga.
Lisaks lugu Emmause teel: kahe mehe tee ja vestlus Jeesusega
Emmause teel kahe tunni kestel ei aidanud neil veel mõista,
et Jeesus kõndis nendega koos.
Alles siis, kui Jeesus oli nendega einestama istunud ja leiba murdnud,
said nad aru, et tegemist oli Jeesusega.
Seegi ei sobi kokku viirastuse või hallutsinatsiooniga,
vaid oli tõeline kohtumine ülestõusnud Jeesusega.
Piiblis on sellest selge kirjeldus Joh.20:15 ja Luuka 24:13 jne.
Kui jüngrid oleksid näinud Jeesusest taevaseid ilmutusi,
poleks nad kuulutanud tema kehalist ülestõusmist surnuist.
Jeesuse ilmumisi ei saa nende mitmekesisuse tõttu seletada
kujutluse, viirastuse või hallutsinatsioonidega.
On tähtis mõista,
et Jeesus ei ilmutanud end vaid ühe korra, vaid mitu korda.
Ta ei ilmunud vaid ühes, vaid eri paigus.
Jeesus ei ilmunud vaid ühes, vaid eri olukordades.
Jeesus ei ilmunud vaid ühele, vaid eri inimestele.
Ta ei ilmunud ainult ühele, vaid paljudele inimestele samal ajal.
Seegi kõneleb viirastuste või hallutsinatsioonide vastu.
Ta ei ilmunud ainult usklikele, vaid ka uskmatutele.
Ta ei ilmunud ainult pooldajatele, vaid ka vastastele.
Jeesus ilmutas end hiljem Paulusele, kes Jeesust taga kiusas.
Ilmumised olid lisaks ainelised ja kehalised -
see teeb psühholoogilise seletuse peaaegu võimatuks.
Tegu oligi nii keha ülestõusmisega kui hinge surematusega.
Piibel räägib meile sellest, missugune on maine ihu.
Maine ihu on surelik, see on kirgas nagu kuu,
see on nõrk, ajalik, lihalik, see on põrmust, tehtud mullast.
Taevane ihu, ülestõusnud Jeesuse ihu,
mis Jumaliku ülestõusmise jõul surnuist üles tõusis, on surematu.
Sel on päikese kirkus, võimas kirkus,
see on igavene, see on vaimne, see on taevast,
see on erisugune maailm, see läbistab uksi.
Ristiusk tekkis veenvast faktist, et ülestõusmisjärgne haud oli tühi.
Ristiusk tekkis umbes aastal 50, sest Jeesus tõusis üles surnuist.
Püsiv ristisurm oleks andnud Messia-usule löögi.
Tõendid kehaliselt ülestõusnud Jeesusest olid nii veenvad ja kindlad,
et inimesed hakkasid sellesse uskuma, vaatamata sellele,
kui see usk ka märtrisurma viis ja veelgi märtrisurma viib.
Viimastel aastatel on usu tõttu surnud märtrina rohkem kristlasi
kui kunagi varem maailma ajaloos.
Kas jüngrid varastasid siis Jeesuse keha, nagu juudid väitsid?
Sel juhul oleks olnud väga kummaline sepitseda lugu just naistest,
kes selle tühja haua leidsid.
Jeesuse kehalist ilmumist ei kirjeldata nii
nagu vanatestamentlikke nägemusi.
Pole ka pealtnägijate kirjeldusi ülestõusmisest endast,
pole tornikõrgust Jeesust välguna hauast tõusmas,
nagu legendis võiks olla.
Jüngrite usk ülestõusmisse oli tingimusteta
ja tõi kaasa pöördelise muutuse nende elus.
On järjekindlusetu oletada, et jüngrid varastasid laiba
ja väitsid, et toimus ülestõusmine, riskides nii oma eluga.
Juutidest jüngrid oleksid oodanud ülestõusmist viimsel päeval
ja austanud Jeesuse hauda kui pühamut.
Judaism ei tunne usku Messiasse, ülestõusmisesse.
Kas Jeesus oli vaid näiliselt surnud?
Kutselised sõdurid ei jätnud kindlasti kedagi ellu.
Sõdurid garanteerisid surma: nad torkasid inimese külje sisse oda.
Ja ka hauast, mille ette veeretati suur kivi,
ei saa välja kivi seestpoolt veeretades.
Üleloomulikku seletust tühjast hauast, ülestõusmisnägemustest
ja ristiusu tekkest tuleb uurida
Jeesuse erakordse elu, tema tegevuse ja väidete taustsüsteemis.
Üleloomulik seletus sobib siia hõlpsasti.
Võime olla kindlad, et Jumal on olemas
ja ta äratas Jeesuse üles surnuist oma ülestõusmise väega.
Jumal on olemas ja elu ei lõppe surmaga.
Maailmas veedetud tundidel või aastatel ei ole tähtsust,
kui oled kaotanud igaviku.
Igavene saatus on meie endi kätes,
võime vabalt valida, kus me oma igaviku veedame.
Need, kes jõuavad hukatusse, on ise end sinna mõistnud.
Jumal tahtis luua vabu inimesi.
Tõrjudes Kristuse tööd ristil, tõrjub inimene Jumala.
See patt on ääretult raske.
Jumal kurvastab nende kaotamise pärast, sest tema tahe on,
et kõik inimesed pääseksid ja õpiksid tundma tõde.
Vali siis Jumal - sa ei kaota midagi, ent võidad kõik.
Tõlge: Anne Tamberg