Kas elu tekkis juhuslikult või planeeritult?
Kas Jumala olemasolu saab teaduslikult tõestada?
Endine ateist Pekka Reinikainen töötas 35 aastat arstina,
nüüd viib ta meid teekonnale neid asju uurima.
KAS JUMAL ON OLEMAS?
Mõjuv argument Jumala olemasolule on meie maailma täpne seadistatus.
On nimelt leitud, et universum on elu jaoks nii täpselt seatud,
et inimene ei suuda seda mõista ega tema loodud tehnika seda saavutada.
Ilma sellise täpse seadistuseta ei oleks ainet, keemiat
ega elukõlblikku planeeti.
Looduse konstandid on selgelt elu tarvis reguleeritud.
Seda nendib prof John D. Barrow oma tähtsas raamatus
"The Constants of Nature" ehk "Looduse konstandid".
William Lane Craig aga kinnitab, et kõik tõendid viitavad sellele,
et eluks sobimatud universumid on mitte ainult võimalikud, vaid
ka palju tõenäolisemad, kui eluks sobilik universum.
Ateist vastaks sellele, et kui universum eluks ei sobiks,
siis meid ei oleks siin seda küsimust esitamas.
See nn antroopne printsiip, ehk et inimesed on siin olemas,
ei välista vajadust selgitada, miks eluks sobilik kosmos eksisteerib.
Tegu on pelgalt targutamisega, mitte rahuldava vastusega.
Ateistide hüpotees paljudest maailmadest tuleb vajadusest
põhjendada universumi ilmselget täpset seadistatust elu jaoks.
Nad ütlevad, et on olemas lõpmatult juhuslikult kujunenud universumeid
ja meie oma on üks sellesse multiversumisse tekkinuist.
Suur probleem tekib lõpmatuse mõistega, sest on küsitav,
kas lõpmatu hulk asju saab üldse olemas olla.
Lõpmatuse problemaatilisus on järgmine:
Kui universumil poleks olnud algust,
siis peaks praegusele hetkele olema eelnenud
lõpmatu hulk sündmusi, aga nagu tõdesin,
ei saa lõpmatut hulka asju tegelikkuses eksisteerida.
Kui midagi oleks lõpmatu hulk, siis poleks see mõistuspärane.
Mineviku sündmusi ei saanud olla lõpmatult,
vaid maailmal pidi olema algus, nagu juba tõdesime.
Ja seda, et maailmal oli algus, ei sea keegi kahtluse alla.
Põhjendusi võib uurida täpsemalt W. L. Craigi teosest "On Guard",
mis on väga hea alusteos nende argumentide kohta.
Matemaatika hulgateooria kasutab lõputuid arve,
ometi ei näita see, et lõpmatu hulk asju võiks tegelikult olemas olla.
Väide ise, et miski sünnib tühjast iseenesest, ei ole loogikavastane,
ent on ometi tõelisuses võimatu.
Kui oletada lõputut hulka naturaalarve 0, 1, 2... jne
ja eemaldada neist paaritud arvud, siis kui palju arve jääb järele?
Nõuame selgitust: kui ateistide lõpmatu hulk universumeid,
millest vaid üks, see kus me elame, on eluks sobiv,
kui selline multiversum on olemas, mis tekitas teised universumid?
See tekkemehhanism ei saanud olla peenseadistatud.
M-teooria eeldab näiteks, et dimensioone peaks olema üksteist.
Ja surmahoobiks sellele teooriale on fakt,
et ka sellisel multiversumil pidi olema algus,
ja algus viitab paratamatult alustajale ehk Loojale.
Lõppjärelduseks võib väita, et multiversumi idee ise
kinnitab kaudselt kosmose planeerimist;
nimelt ei tunnustaks teadlased oma nii liialdatud vaadet,
kui nad ei mõistaks, et peavad seda tegema
kosmose ilmse peenseadistatuse ehk plaani mõiste vältimiseks.
Looduskonstantide väärtused ei sõltu loodusseadustest.
Näiteks raskusjõud F võrdub G korda kehade masside korrutis
jagatud nende kehade vahelise kauguse ruuduga.
Pole raske mõista, et G on selles valemis konstant,
m1 ja m2 on kehade massid ja r nende kehade vaheline kaugus,
ehk r ruudus on kehade vahelise kauguse korrutis iseendaga.
Selle valemiga saab arvutada raskusjõudu kehade vahel.
Siit selgub, millega on tegu ja kui kaunilt elegantne
on füüsika matemaatilisus.
Tuleks veel lisada, et konstandid on väga erineva tugevusega.
See on oluline, sest peenseadistus tuleb nii eriti selgelt esile.
Näiteks elektromagnetjõud, mis teeb võimalikuks telefonid,
sülearvutid ja ka praeguse telesaate, see jõud on raskusjõust
kümneid tuhandeid triljoneid kordi tugevam.
See on eriti suur tugevuste erinevus.
Kui raskusjõud oleks õige pisut suurem, oleksid universumid
väikesed, tähtedel lühike iga, planeetide läbimõõt 1 meeter
ja vaid väikesed olendid suudaks taluda raskusjõudu.
Sellest võib lugeda lisa soome internetiaadressil www.teoria.fi
Soome keeles on veel palju muid häid internetiallikaid,
kust saab vastuseid keerulistelegi küsimustele,
nt www.apologetiikkawiki.fi, seal tasub käia vastuseid otsimas
ja sealt leiab ka sel teemal vestlemiseks teadmisi.
Me peame usklike kristlastena oma usku arukalt kaitsma
tänapäeva ateismi surve all elades.
Vastuseid on küll, kui vaid võtame vaevaks end hästi ette valmistada.
Aatomituumas mõjub neli jõudu: elektromagneetiline jõud,
raskusjõud, nõrk ja tugev vastastikmõju; kui neist üht
muuta 10 astmel 100-ndiku võrra, siis elu ei oleks olemas.
10 astmel 100 on selline suur arv, kus ühe järel on sada nulli.
Võrdluseks: kogu universumis ei ole rohkem osakesi kui 10 astmel 80.
10 astmel 120-ndiku muutus kosmoloogilise konstandi väärtuses
muudaks kosmose eluks kõlbmatuks.
Need avastused rõhutavad, et peenseadistus on sellisel tasemel,
et inimene ei suuda masinas, seadmes midagi sarnast luua.
Jumalik peenseadistus on nii kõrgel tasemel.
Tõenäosus, et universumi tekkemomendil vaitsenud madal
entroopiatase oleks olnud juhus, on 10 astmel 10 astmel 123.
Seega alguses kui maailm loodi oli ebakorratuse määr väike,
valitses kord, mis nüüd laguneb termodünaamika seaduse järgi.
Seda võib võrrelda lastetoaga. Kui ema on selle korrastanud,
valitseb kord, siis aga tuleb korratust juurde.
Universumis on samuti: alguses oli palju korrapära,
nüüd aga korratus vähehaaval kasvab.
Küsimus on: kust tuli see täpselt seadistatud entroopia,
see korrastatus, mis nüüd on liikumas korratuse suunas?
Entroopia, füüsikaline suurus, näitab ebakorrastatuse määra
isoleeritud süsteemis ja seda kasutatatakse termodünaamikas.
Termodünaamika II seadus ütleb, et isoleeritud süsteemi entroopia
võib kasvada, ent mitte kunagi kahaneda.
Tervikuna on universum isoleeritud süsteem,
mis on liikumas soojussurma poole.
Nagu ka lastetuba muutub ebakorrastatuse suunas,
kui midagi ette ei võeta.
Suur Pauk oli väga erakordne "singulaarsuse sündmus",
nagu füüsikud ütlevad,
ja Stephen Hawking on selle kohta öelnud,
et kui Suur Pauk võis tekitada sellise fantastilise universumi,
pidid selle algtingimused olema nii täpselt seatud,
et me ei suuda seda isegi ette kujutada.
Raske on mõista, kuidas võis algkaosest sündida universum,
mis on nii avar ja korrapärane, nagu meie universum
suures mõõtkavas vaadelduna nüüd paistab.
Ka Stephen Hawking on seda täheldanud.
Vaid 10 astmel 60-ndiku osa täpsus on sama, kui tulistaksime kuuli
20000 miljoni valgusaasta kaugusele ja tabaksime 2-eurost münti.
Selline on suhe, kui kõneleme universumi täpsest seadistatusest.
Einstein ütles looduskonstantidest: "Minu meelest ei olnud Jumalal
muid valikuid, siis kui Ta maailma luua suvatses."
Nii kaunilt on kõik elu jaoks seadistatud.
Tõlge: Anne Tamberg