"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
ONE WAY - ÜKS TEE
Ma tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Selle viisiga algas One Way saade!
Saate toob teieni misjoniühendus One Way Mission.
Tere tulemast saatesse!
Täna õpetab pastor Arto Sädeaho teemal "Jeesuse veri".
Enne seda näeme filmi One Way tööst Ugandas.
19. sajandil oli Aafrika kaardi peal veel üsna hall ala.
Inglise uurijad hakkasid sinna uurimisretki tegema.
Neid huvitasid Niiluse alglätted.
Need leidis 1860. aastail John Hanning Speke
Victoria järve põhjaosas.
Sealt alustab Niilus oma 6000 km pikkust teed Vahemerre.
Niilus oli piibliaegne Egiptuse viljakusjumal.
Nii leiti ka baganda hõimu kuningriik, mis kannab tänapäeval nime Uganda.
Uurijate jälgedes tulid misjonärid.
Räägitakse, et bagandad tapsid esimesed neist.
Nende seas ka piiskop Hannington.
Tema haud asub Namirembe katedraali kalmistul.
Uganda 1. märtri hauakivil on tema viimased sõnad:
"Rääkige kuningale, et surin Uganda eest!"
Nii algab Uganda kristlik ajalugu.
Wilson Sentongo tuli usule 1970. aastail
ja käis Keenias piiblikoolis.
Ta vireles Amini valitsuse ajal usu tõttu vanglas,
kuna Amin püüdis muuta Ugandat islamiriigiks.
Sentongo lubas vanglas Jumalale, et hoolitseb orbude eest,
kui Jumal ta elu päästab.
Ta hoolitseb koos naise Julietiga lisaks oma lastele veel 80 orvu eest.
One Way pastor Aki Miettinen kohtus Sentongoga esimest korda
juba 1990. aastal.
1991 rajasid nad Muleete külla, Mubende maakonnas, nelipühi koguduse.
2009. a kevadel saabus Ugandast abipalve.
Sentongo alustatud, juba isemajandavaks arenenud
Agape Keskuse töö Muleetes oli suurtes raskustes.
Erandlikult rasked ilmaolud hävitasid 3 aastat järjest saagi
ning kari tuli ära müüa.
Agape Keskuses tegutseva 500 õpilasega kristliku kooli
õpetajate palgad olid mitu kuud maksmata.
Ka kliinik ja kogudus vajasid hädasti majandusabi.
One Way Missioni juhatus otsustas abipalvele vastata.
Ametlik tugi Uganda Agape Keskusele algas 2009. a novembris
ja nii sai sellest osa One Way Missioni tööst Aafrikas.
Esimene One Way tiim külastas Ugandat 2010. a kevadel.
Muleete Agape Keskuse kirikuhoone oli juba valmis,
ja nii kliinik kui uued klassiruumid ilma viimistluseta kasutuskõlbulikud.
Keskuse 12-hektarilisel maalapil kasvatati banaani, pähklit, maisi,
sibulat, ananassi ja magusat kartulit bataati.
Probleemiks olid elekter ja vesi - neid polnud.
Vili sõltus ilmast, materiaalsed vajadused suured,
kuid vaimuelu ja -tegevus olid heal tasemel.
Mõne aastaga on Uganda töö leidnud One Way ringkonnas
oma eestpalvetajad ja toetajad.
Ugandasse suunduvad misjonitiimid on toonud innustavaid sõnumeid.
Eriti Wilson Sentongo visiit Soome 2011. a suvel
lisas One Way sõprade seas tööle ja maale tuntust.
Nüüd on Agape Keskuses ka voolav vesi ja kliinik on valmis.
Kliiniku möbleerimine on veel pooleli,
kuid see juba töötab ja teenindab iga päev kümneid patsiente.
Seal on vastu võetud isegi mõned sünnitused.
Agape Keskusele osteti ka uus ja parem auto.
Töötajaid on keskuses 40 ringis.
Majanduslikult suurim väljakutse on töötajate palgad.
Kui toiduainete olukord heade saakidega ei parane,
võib väljakutseks saada ka näljaga võitlemine.
Kogudus on kasvanud, liikmeid on üle 300.
Kirikuhoone hakkab väikseks jääma.
Pühapäevased koosolekud ja piibliseminarid
meelitavad kohale üha uut rahvast, kuigi on ka palju vastuseisu.
Koguduses käib ka kümneid külapastoreid,
kes levitavad evangeeliumi.
Soome tiimireiside ajal on korraldatud mitmeid seminare,
kus pastorid on õpetust saanud.
Agape Keskuse kool jätkab tegevust kristlike väärtuste põhjal.
Enamik rohkem kui 30 õpetajast on ustavalt kohale jäänud,
kuigi palgasaamine on olnud ebakindel.
Õpilased on rõõmsad ja innukad.
Viimati, 2012. a kevadel Ugandas käinud tiim
imetles rahvuslikul konkursil teiseks tulnud
rütmika ja osava tantsutrupi esinemisi.
One Way on lubanud seista meie Uganda sõprade kõrval,
et võimalikult palju Muleete rahvast kuuleks evangeeliumi
ja leiaks Jeesuselt abi.
Tahame keskenduda eriti lastele ja usume,
et kristlikus koolis käivatest orbudest
kasvavad Jumalat armastavad ja oma riiki teenivad täiskasvanud.
Selline on meie töö Ugandas. Järgneb õpetusosa.
Arto Sädeaho õpetab Jeesuse verest.
One Way pühapäevapidu kell 12.00, Vuorikatu 19, Helsingi
Räägitakse võidmistest ja imedest
ja alati mõeldakse, et suured imed toimuvad Läänes.
Kuid veelgi suuremaid imesid toimub idas.
Olime Palembanist lahkumas.
Üks minu sõber oli tähistamas kooli asutaja sünnipäeva,
Jumal on teda mitmel moel kasutanud
ning ta on koos naise ja lastega Soomeski käinud.
Tema naine suri. Arstid ütlesid, et midagi pole teha.
Johnny kutsuti kohale ja ta nägi kõike seda pealt.
Ta ei nõustunud sellega ja tundis sisemist õhutust.
Ta läks naise jaheneva keha juurde ja sosistas talle kõrva.
Ta hakkas naist Jeesuse nimel tagasi ellu kutsuma.
Naine ärkas ellu.
See pole veel kõik. Ta arvas, et kõik on hästi.
Mõne päeva pärast suri naine uuesti.
Ta koges uuesti sisemist õhutust naise eest palvetada.
Naine ärkas teist korda üles.
Tunnen seda peret hästi.
Me, soomlased, ei usu midagi, mida me ei saa puudutada
ja nõuame kliinilisi tõendeid.
Unustame, et Jumal on kõikvõimas ja elu Issand.
Nimetan oma sõpra Jussiks ja olen veendunud,
et mida ta rääkis ja mida kogudus tunnistas,
peab paika.
Kui Issand lubab, tuleb ta järgmine suvi Soome
ja räägib sellest kogemusest ise.
Jumal tegutseb ja teeb imesid, kuid me ei aja neid taga.
Nende eesmärk on veenda meid selles,
et evangeelium, mida kuulutame, on Jumala vägi päästeks igaühele,
nii juudile kui kreeklasele.
Naastes reisilt, kus olin ehk liiga palju jutlustanud,
ärkasin üles une peale, kus olin koosolekul
ja jutlustasin inglise keeles:
"Ei ole mingit vahet juudi, kreeklase ega barbari vahel."
Siis ärkasin üles. Pole mingit vahet ...
Rahvusvahelises töös jääb see hästi meelde.
Kui mõtleme ajale, mil elame, millel on erinevaid mõjusid,
peame ankurdama end igavestesse väärtustesse.
Üks USA viimaseist suursaadikuist ütles lahkudes,
et Soome on imeline maa, kuid väärtused on kadunud.
Kui mõtleme väärtustele ja sellele,
mis meie ühiskonnas on aastate jooksul toimunud,
näeme väärtuste puudumise tagajärgi tegudes, vägivallas,
suhete purunemises ja teistes halbades ilmingutes,
võime vaid tõdeda, et väärtused on kadunud.
Advendiajal on hea meenutada igavesi, kestvaid väärtusi,
ka neid mida esindab leivamurdmine.
Leivamurdmine meenutab meile kõigutamatut tulevikku.
Kuningriigid tõusevad ja kaovad,
kuid meie saame kuningriigi, mis ei kõigu ega kao.
Leivamurdmine meenutab meile ohvrisurma,
seda, mida Jeesus tegi meie eest.
Vabandan, kui sõnad sassi lähevad.
Kui rääkida samaaegselt kolme erinevat keelt,
võib soomekeelsete sõnade käändumine ununeda.
Ohvrisurm ja leping, mis meiega tehti.
Lepingus on osapooled tavaliselt võrdsed.
Abieluleping sõlmitakse kahe võrdse osapoole vahel.
Kui ettevõtted lepinguid sõlmivad, on neil tingimused selle kohta,
mis kasu see mõlemale osapoolele toob.
Kui riigid sõlmivad liitluslepinguid, kas sõjalisi või kaubanduslikke,
ühendavad nad oma jõud võrdsete partneritena
ja lepivad täpselt kokku tingimustes.
Jumala armuleping põhinebki armul, üksnes armul.
Vana Testamendi ajal oli veri lepingute kinnituseks.
Kokkulepete korral toodi ka ohver, nii jääb leping ka kehtima.
Kui mõtleme ka sellele,
kuidas meil on Jeesuse vere läbi sissepääs kõige pühamasse paika,
kinnitab see veri, et kõik meie patud on kaetud
ja pääseme pühamast pühamasse Jeesuse lõpetatud lepitustöö kaudu,
kus veri kinnitab, et ohver on antud.
Veri katab meie puudused, vajakajäämised, nurjumised.
Ütleme tihti Jumalale, et oleme sellised ja sellised.
Jumal teab seda.
Aga kui läheme Tema juurde selle läbi, mida Jeesus tegi,
on meil julgus astuda Tema ligiolusse,
kõige pühamasse troonisaali Jeesuse vere kaudu,
mis räägib paremini kui Aabeli veri.
Temagi valas oma vere,
kuid Kristus lasi oma verel voolata vabatahtlikult
ja selle tagajärjel, mida Ta tegi.
Inimkeha on hea võrdpilt, nagu kogudus Kristuse Ihuna.
Veri toob inimkehas hapnikku ja elu erinevatesse kehaosadesse.
Kui vereringe ei tööta, ihu kärbub ja lakkab toimimast.
Elu tuues, viib veri samas minema ka jääkaineid ja puhastab meid,
nii et püsime tegevusvõimelistena.
Heebrealaste 9:22 ütleb - "Moosese Seaduse järgi
puhastatakse peaaegu kõik asjad vere kaudu,
ja ilma vere valamiseta ei ole andeksandmist."
See on võimas vaimne tõde.
Teame, et Jeesuse verele toetudes
on meil puudulike inimestena ligipääs Tema ligiolusse
ja Ta hoolitseb meie eest ning vastab meie palvetele.
Tal on palju andeksandmist.
Miks räägitakse nii palju Jeesuse verest?
On see liiga barbaarne? On see nii primitiivne,
et sellest peab rääkima teistsuguste sõnadega?
Veri valati pattude andekssaamiseks.
Jeesuse veri vabastas meid kõigest patust ja saatana ahelaist,
kuna see meenutab jõududele, mis on Kristuse vastu hävingut,
mis neid Kolgata keskmisel ristil tabas.
Nad arvasid, et vabanesid Jeesusest, Jumala Pojast,
kuid Kolgata töö kaudu kinnitas Jeesus selle,
et inimkond tuuakse tagasi osadusse Jumalaga;
kõik need, kes usuvad Tema nimesse ja võtavad Ta vastu.
See veri kuulutab võitu ja pimeduse jõud peavad taganema.
Misjonipõldudel näeb seda tihti.
Seal kogeb ka survet, mis lähtub pimeduse maailmast.
Meenub üks helgem näide.
Mõne nädala eest, vahetult enne Soome naasmist,
olin ühes Borneo dunglikülas, Malaisa poolel,
kus oli üks uus kogudus. Vaid vähesed olid kohal.
Kogudusehoone tagaseinaks oli laudadest ehitatud telling,
külgseintest suutsin mina üle vaadata, kohalikud aga mitte.
Vaadates seina, kust sisse tuldi, seda nagu polnudki.
Kuulasin ülistust ja osalesin selles ka ise.
Kui nad rääkisid sellest, kuidas Jeesuse vere kaudu
pääseb kõige pühamasse paika, kogesin üht püha hetke.
Võrdlesin seda imeliste kirikute ja palvekodadega, kus olin viibinud.
See oli aga püha hetk ja mõistsin, et need ehitised on inimkäte töö.
Meie oleme Jumala tempel. Sina oled Jumala tempel.
Näita sõrmega naabrile ja ütle: Sina oled Jumala tempel.
Kas pole hea tunne?
Sina ja mina oleme Jumala tempel, osa sellest, elavad kivid,
millest ehitatakse Jumala tempel.
Tulevikus näeme selle teostumist,
hetkel oleme Jumala templi ja kuningriigina veel sellised,
et see maailm ei oska seda hinnata.
Vana Testamendi ohvrid olid vaid rituaalseks puhastuseks.
Heebrealaste kiri räägib sellest. Räägitakse ka seadusest
ja selle käskude täitmisest.
Käsuseadusi ei suuda aga keegi täita.
Kui sa pole abielurikkuja, aga oled mõrvar,
oled sa Pauluse sõnul ikkagi seaduserikkuja.
Rikkuda ei tohtinud väikseimatki kriipsu seaduses.
Selle eesmärk oli muuta inimene teadlikuks sellest,
et oma võimete, teadmiste ja headusega
on võimatu täita Jumala õigsuse nõudeid.
Käsuseadus peab tooma meid risti juurde,
otsima Päästjat ja Lunastajat, kellel on vägi patte andestada.
Tema andis ühekordse ohvri, igaveseks ja sellest piisas.
See on tänaseks kõik.
Arto Sädeaho jätkab samal teemal nädala pärast.
Loodetavasti kohtume!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Uurime oma saate vaadatavust Eestis.
Kui tänane saade sind puudutas,
palun teata meile sellest e-postiaadressil -
toimisto@onewaymission.fi
Tõlge: Monika Jaaguri