"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
ONE WAY - ÜKS TEE
Ma tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Selle viisiga algas One Way saade.
Nagu ikka toob saate teieni
Soome misjoniühendus One Way Mission.
Tere tulemast saatesse!
Täna jätkab Esa Juutilainen
eelmise nädala õpetust kristlase kasvust.
One Way Pühapäevapidu Helsingis kell 12.00, Vuorikatu 19
Olen mõelnud asjadele,
mis eriti meie ajastul koguduses vaimset kasvu takistavad.
Eriti noortel on palju rohkem kiusatusi ja katsumusi,
mida kunagi varem pole olnud.
Noortel on palju raskem
kinnitada pilk vaid vaimsetele väärtustele.
Mu töökohas on üks mees, kes on 30 aastat lastetööd teinud.
Ta peab lastele pidevalt huvitavamaid rekvisiite leiutama,
et lapsed laagrisse tuleksid.
Muidu jäävad nad koju arvutimänge mängima,
kui laagris midagi põnevamat ei toimu.
Rekvisiite ehitades peaks ka vaimne õpetus samal tasemel olema.
Asi ei saa olla üksnes rekvisiitides.
On tore, et kogudus vastab aja väljakutsetele.
See on õige.
Paulus kirjutab Timoteosele: Põgene nooruse himude eest.
Ta soovitab kaugele eemale hoida kiusatustest,
mis võivad sind lõksu meelitada.
Üks kindel viis end puhtana ja komistamata hoida
on hoiduda eemale kiusatustest, mida pead oma nõrkusteks.
Tuleb püsida lähedal Jeesusele ja kaugel kiusatustest.
Selles ongi saladus.
Ei tasu minna kuskile, kus tead end nõrk olevat.
Lääne inimesed on harjunud väliselt väga kerge eluga.
Otsime alati kergeimat lahendust ja tahame mugavust.
See on loomulik, et kui sünnid kõrge elatustasemega ühiskonda,
siis kasvad sellesse.
Sel juhul on raske teistsugust elu elada.
Asi pole selles, et peaksime elatustasemest loobuma,
vaid sel juhul on raskem hakata elama elu,
kus tuleb end teiste eest ohverdada ja elada teiste meeleheaks.
Õnnistusterikkasse vaimsesse ellu ei pääse siiski otseteid otsides.
Paljud on seda otsinud, kuid pole leidnud.
Ainus tee on veeta palju aega Jeesusega,
lugeda Piiblit, palvetada, käia koguduses,
lugeda häid vaimulikke raamatuid.
Vaimne sõjapidamine on lahing meie mõtete pärast.
Asjad, mida teeme, räägime ja mõtleme, valitsevad meid.
Kui korjad päev läbi pohli,
näed magama minnes silme ees pohli, kas pole.
Kui loed häid vaimseid raamatuid, täidavad su pea need mõtted.
Esimene asi usule tulles pole õppida midagi tegema,
muutuda ja end pühitseda,
vaid esimese asjana peaksime õppima Kristuses hingama.
See on olulisim asi.
Väike laps ei tee midagi muud, kui imeb ema süles rinda,
ja tema eest hoolitsetakse.
Tähtsaim on õppida puhkama Jumala armus,
mitte see, et vahime iseennast, oma nõrkusi ja halbust.
Peame armus puhkama.
Üks poiss ütles kord jutlustajale: Olen kolm kuud usus olnud
ja mulle pole koguduses midagi teha antud.
Kaotan nii varsti oma usu.
Jutlustaja ütles, et kui ta ei suuda poolt aastat Kristuses puhata,
ei suudagi ta usku säilitada.
See on olulisim asi, et peame õppima Kristuses puhkama.
Alles seejärel peame hakkama sõnakuulelikkust õppima.
Peame õppima tegema neid asju, mida Jumal meile räägib.
Kuulekuse juurde käib ka progress usuelus.
Ja ka see, et julgeme olla Jeesuse valguseks seal, kus oleme.
Märkasin oma elus,
kui oluline oli julgus tunnistada Jeesust.
Rääkisin sellest väga arglikult.
Noortetöötaja tuli mu ülikooli lõpuaktusele
ja ütles: Kui me nüüd su sõbrad ka usule saaksime...
Vastasin: "Hea kui suudan isegi usu säilitada."
Mul polnud seda nägemust
ja ma ei julgenud kellelegi usuasjadest rääkida
peale lähimate sõprade.
Mõtlesin, et see pole ju positiivne signaal maailmale,
kui minusugune halb inimene räägib, et on usklik.
Mu elu oli väga kuiv ja küsisin Jumalalt, milles asi.
Ärkasin ühel hommikul ja kogesin võimsat Jumala ligiolu.
Istusin voodiäärel ja imestasin, milles asi.
Äkitselt Jeesus rääkis minuga:
"Mina olen sinuga, kui sa käid minu nimes."
On võimatu kirjeldada seda tunnet, kui Jeesus minuga otse rääkis.
Tema hääl oli nii kaunis ja armastav,
et seda oli võimatu nutmata kuulata.
Ma polnud enne usule tulemist viis aastat nutnud
ja olin võtnud hoiaku saada nii kõvaks selliks,
kes kunagi ei nuta.
Kuid Jeesuse häält oli võimatu nutmata kuulata.
Jeesus ilmus mulle korra varemgi.
Kuid tookord mõistsin,
et saladus on inimestele oma usust rääkimises.
Ootasin armeesse pääsemist ja töötasin ehitusel.
Ma polnud julgenud seal oma usust rääkida.
Järgmisel päeval läksin tööle Piibliga
ja lugesin lõunavaheajal Piiblit.
Sellest algas muutus mu elus.
Üks asi on julgeda mis tahes viisil Jeesusest tunnistada.
See ei tähenda, et pead tänaval tunnistama.
Frank Monks on öelnud,
et Jeesus peab inimese kolm korda päästma.
Kõigepealt pattudest, siis maailmast,
ja kolmandaks tagasi maailma.
Tagasi maailma päästmine ei tähenda,
et peaksid tänavale või kuhugi evangeliseerima minema,
vaid seda, et julged oma keskkonnas
Jeesuse valguseks ja Kristuse lõhnaks olla.
Kui oled Jeesuse valguseks, sa muudad seda keskkonda.
Jeesus nimetas usklikke maailma soolaks.
Jeesuse ajal pandi soola lihasse ja kalasse,
et see ei rikneks.
Tollal polnud meie aja külmutusseadmeid,
sool hoidis asju riknemast.
Jeesus võrdles kogudust maailma soolaga,
mis hoiab maailma riknemast.
Soolal on teinegi tähendus - see teeb januseks.
Kui oleme maailmas selle soolaks,
annab see meie elule mõtte ja Jeesuse ligiolu.
Jeesus ei päästnud meist kedagi meie endi jaoks, vaid selleks,
et võiksime maailmas Tema valguseks olla.
Algkogudus kasvas vägevalt, kuid mitte massikoosolekute kaudu,
vaid seeläbi, et tavausklikud viisid sõna sõpradele ja naabritele.
Kord küsiti mult, milline on telgitöötaja.
Termin 'telgitegija' pärineb Pauluselt,
kes valmistas ja parandas telke Korintoses olles,
kuna see oli tema maine amet.
Selle kõrvalt kuulutas ta evangeeliumi.
Telgitegijaiks nimetatakse neid,
kes kuulutavad maailmas evangeeliumi oma töö varjus.
Vastasin tollele küsijale:
Telgitegija on töötaja, kes läheb misjonipõllule,
ja elab seal samamoodi, nagu usklik peaks ka kodumaal elama.
On veider mõelda,
et samad inimesed lähevad vahel teistesse maadesse telgitegijaiks,
kuid kodumaal nad samamoodi ei ela.
Meil peaks alati olema nägemus võita inimesi seal, kus oleme.
Mul on see lausa kinnisideeks. Kõikjal, kus olen, palvetan,
et võiksin kellelegi Jeesusest tunnistada.
Kord olin poegadega Lapimaal suusalaagris.
Palvetasin, et Jumal annaks ühe inimese, kellele tunnistada.
Üks mees tuli minu kõrvale istuma. Pakast oli 20 kraadi.
Mõtlesin, kuidas temaga juttu alustada.
Ta süütas sigareti ja puhus selle suitsu minu peale,
nii et läksin solvunult mujale.
Siis ütles Püha Vaim: See oli, muide, see mees.
Olin väga kurb ja palusin Jumalalt teist võimalust.
Läksime lifti, mis alati inimesi täis topiti.
Mina pääsesin vaevu sisse ja üks mees topiti minu järel veel.
See oli toosama mees.
Ta küsis mult midagi, mis viis vaimsete teemadeni,
ja sain terve tee talle Jeesusest rääkida.
Kui üles jõudsime, ta tänas mind, ja ütles, et oli huvitav vestlus,
ning avaldas lootust seda kunagi jätkata.
Jumal on andnud mulle nendest asjadest rõõmu.
Olen kogenud seda suure rõõmuna, kui saan inimestele tunnistada.
Usun, et Jumal tahab, et meil kõigil oleks selline janu.
Olime hommikul jooksmas.
Tee veerel kiikus kaks välismaise taustaga poissi.
Nad naeratasid meile. Kui neile vastu naeratasin,
ütlesin sisimas Jumalale:
Kui saaksin neile naeratada nii, et see räägiks Sinust.
Võiksime vahendada Jumala armastust
palju rohkematel viisidel, kui meil vaid tahtmist oleks.
Algkogudus kasvas kiiruga, kuid mitte massikoosolekute abil,
vaid seeläbi, et usklikud viisid sõna oma tuttavaile ja naabreile.
Kolmandaks, peaksime püüdma muutuda Jumala tahte kohaselt.
Roomlaste 12:2 -
Ja ärge muganduge praeguse ajaga, vaid muutuge meele uuendamise teel,
et te katsuksite läbi, mis on Jumala tahtmine,
mis on hea ja meelepärane ja täiuslik.
On tore, kui oleme leidnud oma koha Kristuses
ja oma koha Kristuse valgusena.
Kuid on hea meeles pidada,
et peaksime pidevalt Jeesuse sarnasemaks muutuma.
Paljud usklikud eksivad siinkohal, püüdes olla paremad usklikud,
kujutledes, et suudame end ise Jumalale meelepäraseks muuta.
Me ei suuda Jumalale meelepärased olla
mitte ühelgi teisel moel, kui Jeesust uskudes.
Tähtsaim on mõista,
et oma tegudega ei suuda sa Jumalale meelepärane olla.
Inimene ei saa teha kunagi rohkem kui Jumala tahet
ja neid tegusid, mis Jumal sinu jaoks on valmistanud.
Kui sa neis tegudes elad, mõistad,
et sa pole Jumalale meelepärane isegi nende tegude kaudu,
vaid teed seda vastavalt Jumala mõjule oma elus.
Tema on sulle need teod andnud.
Kui me ei mõista, et Jumala arm kasvatab meid
ja muudab meid vastavalt oma tahtele,
liigume ohtlikul teel.
Alustasin fraasiga: "Kui vaid jätkame sama teed".
See tee tähendab Jumala armus elamist.
Meile on omane tahta kõike ise teha,
muidu ei tundu asi õige.
Kui me ei ohverda end kuidagi, või ei kannata usu pärast,
või ei tee Jumala heaks midagi, mis sõltub meist endist,
mõtleme, et me pole õiged usklikud.
Jeesus ju ohverdas end meie eest nii palju,
nii peame meiegi midagi tegema.
See viib mõtteviisini, et ma pole piisavalt hea usklik,
kui ma ei tee piisavalt seda ja teist.
Peagi viib taoline õpetus selleni,
et inimesed hakkavad end üha rohkem piitsutama.
Mõeldakse, et tuleb Jeesuse pärast kannatada,
kui tahetakse hea usklik olla. Ometi pole see nii.
Jeesus tegi juba kõik, et võiksime Temas vaid hingata
ja võtta vastu Tema tegusid.
Paulus kirjutab Koloslaste 2:20 -
Kui te koos Kristusega olete maailma algainetele surnud,
miks te siis lasete endale teha korraldusi,
nagu elaksite alles maailmas:
Ära hakka kinni! Ära maitse! Ära puuduta!”?
See kõik on määratud kuluma kasutamise läbi.
Need on vaid inimeste käskimised ja õpetused,
mis on küll tarkuse moodi isetehtud vagaduse
ja alandlikkuse ja karmuse tõttu ihu vastu,
aga neil ei ole mingit kaalu himude ohjeldamiseks.
Kasutan praegu Rahvapiibli tõlget, aga suust tulevad vana tõlke sõnad.
Enesepiitsutamine on enda valitud jumalateenistus.
Pauluse sõnul toimub see vaid liha rahuldamiseks.
Võime mõelda, et usuelus tuleb loobuda sellest ja teisest,
ning olemegi paremad usklikud. See pole nii.
Tihti tahetakse loobuda asjadest, mis Jumal on meile kasuks mõelnud.
Kui inimene tuleb usule, tekib soov Jeesust teenida
ja teha Jumala tahtmist.
Kui hingevaenlane näeb, et inimene on mõnd tõde mõistnud,
hakkab ta vedama inimest teise äärmusse.
Kui meil tekib soov Jeesust teenida, mõtleb hingevaenlane,
et kui seda on võimatu peatada, tuleb see teise äärmusse viia.
Nii tekib enesepiitsutamine,
kus arvame end olevat paremad usklikud,
kui end ise piitsutame.
Pauluse sõnul toimub see vaid liha rahuldamiseks.
Mõned mõtlevad, et kui elavad võimalikult askeetlikult,
on see jumalakartlikum, kuid see pole piibellik.
Tiituse 2:11 -
Jah, Jumala arm on ilmunud päästvana kõigile inimestele
ja kasvatab meid, et me, öeldes lahti jumalakartmatusest
ja ilmalikest himudest, elaksime praegusel ajal mõõdukalt
ja õiglaselt ja jumalakartlikult.
Kui lihalik inimene hakkab oma liha liha võtetega distsiplineerima,
isegi kui see õnnestub, on lihalikkus vaid teise kuju saanud.
Aga kui distsiplineerime liha Jumala Vaimuga,
on saanud võimu Jumala Vaim.
Kui Jumala arm meid kasvatab, muutume vaimseks Jumala teo läbi.
See on Tema tegu meis.
Kui õpime, et meid muudab vaid Jumala arm, mõistame,
et võime Jumalale vilja kanda vaid Jumala armust.
1. Korintlaste 15:10 -
Aga Jumala armust olen ma see kes olen,
ja tema arm minu vastu ei ole läinud tühja,
vaid ma olen neist kõigist palju rohkem vaeva näinud.
Aga seda ei ole teinud mina, vaid Jumala arm, mis on minuga.
Pane tähele, et Jumala armus elamine ei tähenda siin kerget elu,
vaid pigem vaevanägemist, ohverdamist ja võitlemist.
Seegi on arm, et Jumal meis selliseid asju esile toob.
Meil tekib soov vaeva näha, ohverdada
ning oleme valmis Jeesuse nime pärast kannatama.
Mispärast?
Lihalik inimene võib mõelda, mis arm selles on,
kui inimene kannatab.
Piibli järgi on see arm, kui Jeesuse nime pärast kannatame.
Kui Jumal palub meil millestki loobuda
või kannatada millegi pärast jumalariigi tõttu,
annab Jumal selle meile mitmekordselt tagasi.
Seda on raske mõista, kui seda ise kogenud pole.
Piibli sõnul on see eesõigus, kui saame Jeesuse tõttu kannatada.
Vaimne täiskasvanuiga tähendab,
et oleme õppinud rõõmuga Jeesuse pärast kannatama.
See rõõmustab meid.
Piibli järgi pole kannatus needus, vaid õnnistus.
Piibli järgi tekitab kannatus sõnakuulelikkust.
Heebrealaste 5:8 - Ja olles küll Poeg,
õppis ta kuulekust selle läbi, mida ta kannatas.
Kuidas on võimalik,
et Jeesus õppis kuulekust sellest, mida Ta kannatas?
Kirjakoht jätkab: Ja kui ta oli saanud täiuslikuks,
sai ta igavese pääste toojaks kõigile, kes on talle kuulekad.
Jeesuse täiuslikuks saamisega ei mõelda, et ta pidi selleks saama,
sest Ta oli alati täiuslik. Sellega mõeldakse,
et Jeesus oli täitnud kõik oma ülesanded,
et Ta suudaks meie eest ristil surra.
Jeesus sai inimeseks, Teda kiusati kõiges nagu meidki,
ometi oli Ta patuta.
Jeesus koges inimesena katsumusi
ja seepärast kõlbas Ta ohvriks inimeste eest.
See tähendab Tema täiuslikuks saamist.
Ta sooritas täiuslikult kõik, mida pidi tegema.
Kuna Jeesus õppis kuulekust kannatamise kaudu,
nii õpime meiegi kuulekust seeläbi, mida kannatame.
Kui meie elu on vaid kerge, ei õpi me kunagi kuulekust.
Vahel peame kannatama ka oma pattude pärast.
Piibli järgi on seegi arm, kui kannatame,
sest see kasvatab meid.
Vaimne täiskasvanuiga tähendab omada Jeesuse hoiakut.
1 Peetruse 4:1 -
Et nüüd Kristus on ihulikult kannatanud,
relvastuge teiegi sellesama meelsusega,
sest kes on kannatanud ihulikult, see on lakanud patustamast,
nii et ta maises elus allesjäänud aega ei ela enam inimlike himude,
vaid Jumala tahtmise järgi.
Jumalakartlikul meelel Jumala tahte otsimine
ei too meile ahastust ega kortse otsaette,
vaid rõõmu; tõelise rõõmu, mis tuleb Jumalalt.
Heebrealaste 1:9 ütleb Jeesuse kohta -
Sa oled armastanud õigust ja vihanud ülekohut,
seepärast on Jumal, sinu Jumal sind võidnud rõõmuõliga
enam kui su kaaslasi.
Vana tõlge ütleb seda veidi teisiti.
Kui vihkame ülekohut ja armastame teha Jumala tahet,
annab see meile suurema rõõmu kui miski muu maailmas.
Pauluse kirjadest näeme, et ta armastas kogudusi, mida rajas.
Kui keegi langes, koges Paulus seda isikliku ebaõnnestumisena.
Paulus ütles: Kes on nõder, ja mina ei oleks nõder?
Keda kiusatakse, ja mina ei süttiks?
Seepärast õpetas Paulus kogudusi, nii hellalt, kui suutis,
et keegi usust ei loobuks.
Isegi inimesi manitsedes oli ta võimalikult ettevaatlik,
et keegi ei loobuks usuvõitlusest.
1 Tessalooniklaste 4. peatükis ütleb Paulus manitsedes ilusti:
Viimaks nüüd veel, vennad,
me palume ja keelitame teid Issandas Jeesuses,
et nagu te olete meilt saanud teada, kuidas teil tuleb elada
ja Jumalale meeldida - nõnda te ju elategi -,
et te selles veelgi enam edeneksite.
Kui sa ei näinud eelmine nädal Esa Juutilaise õpetuse esimest osa,
võid külastada meie netilehte www.onewaymission.fi,
kust leiad saatearhiivi.
Aitäh vaatamast! Kohtumiseni järgmisel nädalal!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Uurime oma saate vaadatavust Eestis.
Kui tänane saade sind puudutas,
palun teata meile sellest e-postiaadressil -
toimisto@onewaymission.fi
Tõlge: Monika Jaaguri