"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
ONE WAY - ÜKS TEE
Ma tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Selle viisiga algas One Way saade.
Saate toob teieni misjoniühendus One Way Mission.
Tere tulemast saatesse!
Sel nädalal on One Way Missioni 30. aastapäeva pidu.
Reedel 23. septembril, 1983. a,
käivitus Reede Kristusele projekt.
Sel nädalal koguneme reedel
Helsingi Vanas Kirikus kell 21.00
traditsioonilisele Reede Kristusele õhtule.
Enne seda kl 18.00 on palvekoosolek,
ja tänavakoosolek Helsingi kesklinnas kl 19.00.
30. aastapäeva juubelipidu toimub Helsingi Kultuurimajas
laupäeval kell 14 ja 18 algavail üritustel.
Kell 14 toimuval üritusel
esinevad sõnavõtuga kõigi meie misjonipõldude juhid.
Laupäeva õhtu kell 18
kõneleb meie esimese misjonipõllu juht Joel Kodali
ja ka One Way Missioni tegevjuht Tapani Suonto.
Näeme ka huvitavat filmi One Way Missioni ajaloost,
kus on palju algupärast video- materjali aastakümnete tagant.
Muusikat teevad Classic Praise ja Nina Åström.
Pidu lõpeb pühapäeval NMKY peosaalis kell 12.00
Tere tulemast kõigile üritustele.
Täna õpetab Aki Miettinen Püha Vaimu reaalsusest.
One Way pühapäevapidu pühapäeviti kell 12.00 Helsingis
Tihti juhtub meie vaimses elus niimoodi.
Veidi veidrat häälitsemist ja plärisev maandumine.
Kas see oligi nüüd siis kõik või?
Paljude puhul ongi.
On kogudusi, kus rahvas ootab,
et platvormil toimuv tõstaks nende vaimset taset
ja tegelikkuses on see kui too õhust tühjaks plärisev õhupall.
Kaisanieme tänavale minnes vajub see plärisedes kokku.
Püha Vaimu täius ja vägi on palju enam.
Tõeline Püha Vaimu kogemus peab vastu okkaliselgi teel.
Siin on vaid mõned näited sellest,
et meil on palju valesid eelarvamusi
ja õpetustki tänapäeval selle kohta,
mida Püha Vaimu ligiolu meie elus tähendab,
mida see võimaldab ja mis on Püha Vaimu ülesanne.
Sellest on käesoleval kevadel One Way Missioniski palju räägitud
ja selleks on ka põhjust olnud,
kuna ilmnemas on palju uusvaimsust ja uuskarismaatilisust.
See loob teatud pingeid.
Koguduse elujõulisuse tingimus on olla karismaatiline,
see peab olema täis Vaimu, käima ja elama Vaimus.
Vastasel juhul see pole kogedus.
Lugesime Piiblist nelipühipäeva kohta.
"Kui nelipühapäev kätte jõudis, olid nad kõik koos ühes paigas."
Nad olid kõik koos ühes paigas. Kes?
Need, kes olid tunnistanud Jeesuse ülestõusmist,
näinud ja kohanud teda.
120 neist olid nüüd koos ja käes oli nelipühipäev -
50 päeva enne oli paasapüha,
ja 10 päeva enne nelipühi oli Taevaminemispüha.
Siis nägid jüngrid Jeesust taevasse minemas ja Jeesus ütles:
Ärge lahkuge siit linnast, enne kui saate väe kõrgest.
Ootamine.
See on tänapäeva inimesele pea võimatu asi.
Lähme närvi, kui arvuti 15 sekundiga ei käivitu.
Siis tuleb kiirem protsessor osta, sest me ei jõua 15 sekundit oodata,
kui teame, et on olemas 3 sekundiga avanev protsessor.
Ei tea, kuhu me nii jõuame.
Oluline on seegi, mis toimub.
Neid pilgati ja esines erinevaid arvamusi.
Mis siis juhtus?
"Siis tõusis Peetrus koos nende üheteistkümnega püsti,
tõstis häält ja kõneles neile."
Meenutagem, mis Peetrusega 50 päeva varem juhtus.
Ta eitas kolm korda needes Kristust.
Kui Peetruse kõnet loeme, ei leia me ühtki vihjet selle kohta,
milline ta ise oli,
mis oli temaga tema elus ja suhtes Kristusega juhtunud.
Ta põrutab tõsiselt: "Tema enda,
kui ta oli Jumala määratud nõu ja etteteadmise järgi loovutatud,
olete teie ülekohtuste inimeste kätega risti naelutades hukanud."
"Sellesama Jeesuse on Jumal üles äratanud surnuist,
meie kõik oleme selle tunnistajad."
"Kogu Iisraeli sugu teadku nüüd kindlasti,
et Jumal on tema teinud Issandaks ja Messiaks,
sellesama Jeesuse, kelle teie risti lõite!”
Võiksime öelda, et Peetrus tuli 11 apostliga kapist välja.
Ta rääkis julgelt, kes nad on ja miks see juhtus.
Oleks meilgi selline nelipühi-kogemus,
et oleksime üksmeelselt koos ja ootaksime
ning Issand näitaks samme, kuidas maailmas esile astuda,
nii et oleme kõik selle tunnistajad, et Jeesus elab.
Ta tõusis surnuist ja elab. Kust me seda teame?
Ta elab meie südameis.
Iga pühapäev kogeme koos olles, et Kristus teenib meid.
Me ei tekita siin oletust, et täna on kõneleva kiilaspea
ja järgmine kord Hannu Äimäse kord
meie kõigi hingelised õhupallid nii täis puhuda,
et vähemalt tänavale jõuaksime,
või suudaksime vähemalt siin seltskonnas näidata,
kui Püha Vaimu täis me oleme.
Kuid välja minnes kõlab vaid plärin ja siis plärtsatus.
Igapäevaeluski peaksime reaalset väge kogema
ning meil peaks olema võime ja tahtmine uskuda,
et Kristus on kohe kohal, kui ma hommikul silmad avan.
Kui peegli ees silmi praotan ja hambaid pesen,
teen seda Püha Vaimu templina.
Või siis, kui hommikul kümblen ja deodoranti peale panen,
on Kristus kohe esmaspäeval oma Vaimu kaudu argielus kohal,
et mind juhtida.
Mind väga huvitab, kas Ta pääseb mu argiasjus osalema.
Või peab ta kõrvalt vaatama:
Seal mu laps nüüd läheb,
kaebleb ja lohistab end pühapäeval taas kogemust saama,
ning järgneb taas plärtsatus.
Kui me ei mõista, et Kristus tuli lihasse,
elas inimesena, ehitaja pojana 30 aastat,
ja alustas alles siis avalikku teenistust,
mida see meile näitab?
Jumal pühitses inimese elu, mis oli pattulangemises purunenud.
Jumal tegi võimalikuks selle, millest Paulus kirjutab:
"See aare on meil aga saviastjates,
et võrratult suur vägi oleks Jumala oma ja ei midagi meist."
Selles ongi Nelipühi mõte.
See pole vaid keeltega rääkimise kogemus,
see on palju rohkem.
See pole vaid tore meenutus, et Jumal õnnistab meid.
Ta teebki seda, kuid meie nägemus selle õnnistuse eesmärgist
peaks avarduma.
See pole pumtsi-pum ja nami-nami, mida meie ühiskond pakub.
Kristuse jüngriks olemine on veel tänagi
tema elu ja saatuse jagamine,
mitte üksnes tavaline õpilase-õpetaja suhe.
Kristuse jüngriks olemine tähendab Tema elu
ja saatuse jagamist.
"Seda kuuldes lõikas see neile südamesse
ja nad ütlesid Peetrusele ja teistele apostlitele:
'Mida me peame tegema, mehed-vennad?'"
Palvetagem, et meilgi oleksid sellised ärkamiskoosolekud.
Et jutlustaja ei peaks muutma päästet oksjonikaubaks:
On siin ehk keegi, kellele Jumala armuand kõlbaks?
Vaid, et Jumala Vaim võiks tulla nii vägevalt kuulutatud sõnasse
ja muusikasse, et see lõikaks kuulajaile südamesse,
nii et rahvas küsiks: Mida teha, et patud andeks saada?
Palvetagem sellist Vaimu väge ja ärkamist.
Patutunnetusele tuleb kõigepealt tuua meid, usklikke.
Peame ikka veel meelt parandama.
Piibli ärkamissõna tähendab alati, et ärkab Jumala rahvas, kogudus.
Piiblis pole kohta, kus ärkamine tähendaks,
et paganad pöörduvad Kristuse poole.
Alati on tegu usklike ärkamisest uuesti sellesse tegelikkusse,
et meie ülesanne on Kristus maailmale reaalseks muuta.
See on nelipühi sisu ka täna.
Peetrusel oli kerge öelda: Parandage meelt!
- Mida peab tegema? - Parandage meelt!
Ja laske end päästa!
Laske Pühal Vaimul tunnistada, et teie tapetud Kristuse veri ...
Puutepunkt erineb meie omast.
50 päeva eest nõudsid nad Jeesuse risti löömist.
Nüüd küsivad: Mida peame tegema?
Uskuge, et veri,
mille te ristil ülekohtuste meeste kaudu valasite,
võtab ära teie süü, kui pöördute oma pahategudest.
3000 tuli usule. Püha Vaim tegi vägevaid asju.
"Aga nemad püsisid apostlite õpetuses ja osaduses,
leivamurdmises ja palvetes. Ent igale inimesele tuli kartus,
sest palju imetegusid ja tunnustähti sündis apostlite läbi.
Kõik usklikud olid üheskoos ja kõik oli neil ühine."
Nelipühil juhtus midagi, kui Püha Vaim inimestesse tuli.
Juhtus Hesekielis prohveteeritu:
annan teile kivisüdame asemele lihase südame.
Valan teisse oma Vaimu
ja kirjutan oma käsusõnad mitte kivilaudadele,
vaid teie südamelaudadele ning te elate Minu tahte järgi.
Kas pole imeline tõotus.
Paulus kuulutab samas liinis.
Nüüd on Jumala Pühas Vaimus võimalik täita Jumala tahet.
Me ei muutu täiesti patuvabaks, kuid võime oma saviastjas kogeda,
et vähehaaval, tasapisi, hakkame Jumala tahet teostama.
Arvatakse, et Jumala tahtes olla tähendab sirgjoont.
Kuid me ei kõnni seda otse, vaid sik-sakitades.
Näeme erinevatel eluetappidel hetki,
kus teostasime Jumala tahet.
Siin Jumal ilmus mulle.
Siis läheme taas teelt kõrvale ja Jumal toob meid taas tagasi.
Ja taas tuleb kohtumine Jumalaga.
Asi on enamas, kui tuulutuses ja heas fiilingus
või kuumas koosolekus, mis higistama ajab.
Püha Vaimu täiusest rääkides on küsimus palju enamas.
Mõningaid mõtteid lühidalt.
Paulust häirib 1. Korintlaste 12. peatükis,
et usklikud pole teadlikud vaimseist asjust.
Parem tõlge kõlaks:
"Vaimuasjade suhtes, vennad, ei taha ma jätta teid teadmatusse."
Õhutan meid kõiki Jumala Sõna uurima.
Saagem teadlikuks vaimuasjadest:
mida vajab see uus loodu, kes me Kristuses oleme,
et elada ja tegutseda?
Kogudus võib täita oma ülesannet vaid sel määral,
mil seda sooritavad selle liikmed Kristuse jüngritena.
Järgmine väljakutse:
Kogudus võib muutuda vaid sel määral,
kuivõrd muutuvad selle üksikliikmed
keset kaasaja väljakutseid, kasvades vaimse küpsuse poole.
Koguduse ülesanne on olla Jumala kingitus ühiskonnale.
Kas oled kunagi mõelnud, et kogudus on Jumala kingitus?
Ja see teenistus ei teostu
üksnes nn professionaalsete kirikuõpetajate kaudu.
See teostub vaid siis,
kui kõik koguduse liikmed teenistuses osalevad.
See on väljakutse.
Liiga paljud elavad veel plärinaga tühjeneva õhupalli elu,
kus koosolek on kulminatsioon.
Pühapäevane koosolek peabki seda olema,
kuid elu elatakse argipäeval.
Koguduse teenistus peab ulatuma sinu töökohta, kooli
või vabaajaveetmisse.
Sina oled maailma valgus ja sina oled sool,
mille Jumal saadab sinna, kus Ta on sind päästnud
ja kus Ta sinu kaudu elab.
Oleme Jumala and.
Kogudus on Jumala armuand sellele maailmale.
Tsiteerin David Limi raamatust ühe targa väite:
"Et meil oleks kogudusest õige teoloogiline arusaam,
peame mõistma õigesti Püha Vaimu andide ülesannet
koguduse ülesehitamisel, volitamises, juhtimisel, arendamisel
ja elavaks tegemisel.
Piibli vaatenurgast peaks kogudus olema armastav,
interaktiivne kogukond, kus valitseb omavaheline sõltuvus
ja ligimesest hoolimine.
Mõnedel on juhtide ja vastutajatena teistest suurem ülesanne,
kuid igaüks on samavõrra tähtis. Igaühel on oma teenimisülesanne."
Teame, et meie ajastu muutub üha rohkem indiviidikeskseks.
Üksikisiku õigused, kogemused jne.
Üha harvemini kuuleme üksikisiku kohustustest.
Kuid meie õigusi rõhutatakse pidevalt.
Selle väljakutsega on silmitsi ka kogudus.
Seepärast tahaksin tsiteerida J. F. Kennedy ametisseastumiskõnet:
"Kallid kaasmaalased,
ärge küsige, mida USA saab teie heaks teha.
Peaksite küsima, mida teie saate USA jaoks teha."
Seepärast, kallid sõbrad,
ärge küsige, mida kogudus võib teie heaks teha,
vaid küsige, mida teie saate koguduse heaks teha.
Sest selleks on meid kutsutud.
Seepärast peame leidma uuesti piibelliku nägemuse kogudusest
kui Kristuse Ihust.
Kogudus on Kristuse Ihu. Jeesus on selle pea
ja selle liikmed on uuestisündinud isikud,
igaüks omal kohal.
See elav inimkeha, millest Paulus räägib,
on väga kõnekas, väljakutsuv, sügav keelekujund kogudusest
ja selle kohta, miks erinevused on toimivale üksusele vajalikud.
Kas pole tore, et erinevad oleme.
Keegi ei rõõmusta.
Kui oleksime kõik ühesugused, me ei tunnekski üksteist.
Kas pole tore erinev olla?
Kõik võivad öelda, et meis elab Püha Vaim.
Erinevuste aktsepteerimisest räägitakse täna väga palju.
Kuid erinevus on vajalik koguduse toimimiseks.
See pole sotsiaaldemokraatlik liikumine,
mis kõik võrdsustab.
Siin peaks igaüks Püha Vaimu väes ja volitusel
saama enda näo, sellise nagu Jumal on ette näinud.
Seepärast vajame laiemat arusaama kogudusest,
sest Vaimu tegevus ei piirdu vaid õpetuse
ja arusaamaga Pühast Vaimust, vaid eelkõige sellest,
milline on meie arusaam ja õpetus kogudusest.
Kõrvalpõikena ütlen, et täna rünnatakse jõuliselt
õpetust kohaliku koguduse kohta.
Kui selle konksu alla neelame, on sel katastroofilised tagajärjed.
Kõik sõjaväeteenistuse läbinud teavad,
et algkursuse põhieesmärk
on treenida üksikisik tegutsema
suurema koosluse osana.
See eeldab eelkõige kriisi- või sõjaolukorras ...
Jja kogudus on pidevalt sõjas.
Teil on väga rahulikud ilmed.
Jumal kuulutas kohe pärast pattulangemist välja mobilisatsiooni.
Tema kuulutas sõja saatana, patu ja surma vastu
ning võit saadi Kolgatal. Sõda jätkub.
Paistab, et mul õnnestus vist õhupalli veidi õhku puhuda.
Midagi toimub.
Iga sõdur peab sõjaolukorras teadma, mõistma ja aktsepteerima
oma kohta rügemendis.
Sama kehtib ka koguduses. Nii peaks see koguduseski olema.
Iga liige peaks teadma oma kohta ja ülesannet.
See on väljakutse mõlemale osapoolele
Ma ei süüdista teid.
Siin peaks olema selline koostöö, kus koguduse vastutajad,
kes teenivad oma teenimisülesannetes,
nagu Paulus ütleb, et Kristus seadis apostleid,
prohveteid, evangeliste jne,
et iga koguduse liige võiks kasvada vaimse küpsuse suunas.
See peaks teostuma.
Iga usklik vajab nägemust oma kohast Kristuses
ja Tema koguduses.
Teadlikkus sellest, et oled uus loodu, oled püha,
oled armastatud ja oled vajalik,
oled Jumala poolt aktsepteeritud ja hinnaline -
sellele tasub mõelda.
Kõikvõimas Jumal aktsepteerib sind ja peab sind hinnaliseks.
Ta suri sinu eest ristil.
Sind pole lunastatud ei hõbeda ega kullaga,
vaid Kristuse verega.
Selle uue loodu tahab Kristus varustada
oma Püha Vaimu väe ja andidega.
Kuna Kristus on surnud ja üles tõusnud
ning Püha Vaim välja valatud, siis elame selles juba praegu,
kuid tegelikkuses ometi mitte veel.
Jumala riik on meie keskel tõelise ja konkreetsena,
Jumala riigis on näha Jumala töö Tema omades ja nende kaudu.
See avaldab mõju, seda on näha ja kuulda
ning seda on ka tunda.
Palugem armu,
et me ei muutuks värvituks, lõhnatuks ega maitsetuks!
Nii möödus tänane pooltund.
Järgmisel esmaspäeval on eetris erisaade One Way 30. juubelist,
mis kestab erandlikult tund aega.
Näeme filmi, kuidas One Way Helsingis sündis
ja laienes kogu maailma
erinevais paigus tegutsevaks misjoniorganisatsiooniks.
Saates küsitletakse ka One Way tegevjuhti Tapani Suontot.
Tere tulemast sel nädalavahetusel One Way 30. juubelipeole Helsingis!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Uurime oma saate vaadatavust Eestis.
Kui tänane saade sind puudutas,
palun teata meile sellest e-postiaadressil -
toimisto@onewaymission.fi
Tõlge: Monika Jaaguri