"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
ONE WAY - ÜKS TEE
Ma tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Tere tulemast One Way saatesse!
Saade jõuab teieni Helsingist Kaisaniemelt,
tootjaks misjoniühendus One Way Mission.
Tänases õpetusosas räägib Tapani Suonto,
teemaks tuttavad sõnad 2. Moosese raamatust:
"Võta jalatsid jalast!"
Enne seda näeme värsket filmi One Way Hiina tööst.
Sõna elavaks
Armuannid tuliseks
Kutsumus kirkaks
Usk kaineks
Jeesus lähedaseks
Jüngerluskool
Lootus paremast homsest
One Way Hiinas
Hiina on võimsate vastuolude maa.
Esiisade traditsioonid ja igivana kultuuripärand
segunevad põnevalt 21. sajandi tehnoloogiauuenduste
ja majanduskasvuga.
Samal ajal käib riigis võimas vaimne murrang.
Meie tiim elab hutongi, ühe kitsastänava äärses hotellis.
Oleme tunnistajaiks hiinlaste argipäevale.
Reisi vältel on meil mitmeid toredaid kohtumisi kohalikega.
Kogeme pidevalt, kuidas eestpalved meid kannavad.
Tutvume Keelatud linna ja Hiina müüriga.
Müürile tõuseme suusalifti taolises tõstukis,
mis on vapustav kogemus vähemalt osadele meist.
Liftiteekonna vältel jääb meie alla mitmekümnemeetrine sügavik.
Müüri tipus avaneb muljetavaldav vaatepilt
raskestiläbitavale mäestikule, kust kunagi algas Mongoolia.
Hiinas käib võimas vaimne murrang.
Janu Jumala sõna järgi on suur.
Ühes Pekingi koguduses rõõmustas meid paljude noorte nägemine.
Meid tervitasid tuttavad lauluviisid.
Tipptunnil edeneb Pekingi liiklus 6-realistel sõiduradadel loiult.
Teel Pekingi äärelinna
on teel taustaks muljetavaldavad pilvelõhkujate tornid.
Vägevat majanduskasvu ei naudi aga kõik.
On ka reelt mahapudenenuid.
Lastekodus "Kaunid sadamad" hoolitsetakse mahajäetud laste eest,
kellest enamik on puudega.
Kui One Way Mission siin mõne aasta eest tööd alustas,
poleks keegi osanud arvata, milliseks see kujuneb.
Lastekodus sünnivad imed.
Lastekodu juhatab südamlik, usklik abielupaar Jean ja Paul,
kelle Jumal läkitas Pekingis One Way koostööpartneriteks.
Paljud hoidjad on vaatamata noorele eale
kogenud elu karmimat poolt.
Armastuse ja hoolitsuse õhkkonnas saavad nad rahulikult paraneda.
Lastekodu atmosfäär ja peretunne on intiimne ja turvaline.
Sellest saavad jõudu kõik.
Noored hoidjad kogunevad hommikul enne laste ärkamist ühispalvele.
Ka õhtuti kogunetakse Jumala sõna äärde.
On hommik. Lapsed ärkavad oma võrevoodites.
Pärast hommikuprotseduure järgneb hommikusöök.
Selle poisi nimi on Boaz. Ta sündis südamerikkega.
Lastekodusse saabus ta 14-kuuselt, kuid kaalus vaid 2,5 kilo.
Tema seis oli väga tõsine ja ta oli suremas.
Lastekodu poleks ehk julgenud teda vastugi võtta,
kui oleks teatud tema seisundi tõsidust.
Boaze eest hoolitsemine oli raske, sest ta ei suutnud isegi eriti süüa.
Hoidjad pidid teda algul ööpäevaringselt valvama.
Nad lootsid siiski, et kuna Jumal oli Boaze lastekodusse toonud,
suudab Ta ka poisi tervendada.
Nad jätkasid kannatlikult tööd.
Täna on Boaz palju tugevam ja kaalub ka rohkem.
Boaze ellujäämine on võimas palvevastus
nii lastekodu personalile kui Soome eestpalvetajatele.
Kui Boaz jõuab nõutud kaalu, läheb ta südameoperatsioonile.
"Kaunid sadamad" said uued valgusküllased ruumid.
Müüridega kaitstud õuele rajati rikkalik aiamaa,
kust saab puhtaid juurvilju laste ja personali söögilauale.
Avarast mängutoast pääseb otse hoovi,
kus lapsed iga päev õues käivad.
Nüüdki päike paistab ja peab välja pääsema.
Väiksed jalad lupsavad kingadesse.
Lapsi vaadates täitub süda tänuga.
Need väiksed on just need, kelle kohta Jeesus ütles:
"Vaadake ette, et te ühtainustki neist pisikestest ei põlgaks."
Siin kogevad nad armastust ja hoolitsust,
kuni pääsevad palve toel adoptiivperedesse.
One Way Soome tiimile on lastekodu külastamine
reisi kaalukaim osa.
Tutvume laste argipäevaga.
Osa tiimiliikmeist on juba aastaid lastekodu sponsoriteks olnud.
Neile tähendab visiit kinnitust sponsorvanema kutsumisele
ja eestpalvele.
Lastekodus valitseb soe õhkkond.
Lapsed muutuvad hoidjatele peagi kalliteks.
Väljakutse ongi selles, kui laps läheb adoptiivperesse.
Adoptiivvanemad kutsutakse tavaliselt mõneks päevaks lastekodusse
lapsega tutvuma.
See on osutunud kasulikuks nii lapse kui vanemate seisukohast.
Hoidjad jäävad samuti last igatsema
ja nii on selline pehme üleminek neilegi lihtsam.
Siiski nutavad hoidjad iga lahkunud last taga.
Lastekodu sponsorvanemad ei saa omale isiklikku last,
sest lapsed on kodus vaid seni, kuni neile leitakse adoptiivkodu.
Ometi võib laste siinveedetud aeg olla tulevasele arengule oluline.
Paljudel lastel on huule-suulaelõhe või südamerike.
Lapsed pääsevad operatsioonile, mis aitab neil normaalselt areneda.
See kõik nõuab raha ja avatud südameid,
kes jaksavad ustavalt ja palvetades toetada
nende väikeste esimesi samme.
Seepärast vajame hädasti uusi sponsorvanemaid ja toetajaid.
Nüüd on järg õpetuse käes.
Tapani Suonto teemaks on "Võta jalatsid jalast!"
Õpetus jätkub järgmisel nädalal.
Minu teemaks on täna "Võta jalatsid jalast!"
Loen 2. Moosese 3:1-5 tuttavad sõnad -
Mooses karjatas oma äia, Midjani preestri Jitro lambaid ja kitsi.
Kord ajas ta karja kõrbe taha ja jõudis Jumala mäe Hoorebi juurde.
Seal ilmutas ennast temale Issanda ingel tuleleegis
keset kibuvitsapõõsast, ja ta vaatas, ja ennäe,
kibuvitsapõõsas põles tules, aga kibuvitsapõõsas ei põlenud ära.
Ja Mooses mõtles: Ma põikan kõrvale ja vaatan seda imet,
miks kibuvitsapõõsas ära ei põle.”
Kui Issand nägi, et ta pöördus vaatama,
siis Jumal hüüdis teda kibuvitsa- põõsast ja ütles: Mooses, Mooses!”
Ja tema vastas: Siin ma olen!”
Siis ta ütles: Ära tule siia, võta jalatsid jalast,
sest paik, kus sa seisad, on püha maa!”
Mooses oli kaua kõrbes olnud, kuid mitte juhuslikult.
Just seda oligi tal vaja rohkem kui midagi muud.
Ta vajas kõrbe.
See oli parim koht, mis Jumal sai Moosesele anda.
See oli Jumala kool.
Iga jumalasulane vajab seda.
Mooses Hoorebi mäel, Eelija Kriti jõe ääres,
Hesekiel Kebari jõe ääres, Paulus Araabias,
Johannes Patmosel, Jeesus 30 aastat vaese ehitaja majas.
Jumal on nii suur,
et võib valmistada oma sulase ette silmapilguga või 40 aastaga.
Mida suurem missioon, seda pikem on väidetavalt ka kool.
Selle põhjal võib öelda, et oleme kõik praegu Jumala koolis.
Moosese elu tõestas, et Jumal valmistab ise oma astjad,
oma sulased, kellesse Ta valab oma vaimu.
Vaid see, kes seda kasutab, suudab selle ka valmistada.
Mõni võib öelda, et mina ei suuda midagi,
olen ei-keegi. Ma ei oska ega suuda midagi.
Sa ei suudagi midagi, enne kui Jumal su ette valmistab.
Kui Jumal sind ette valmistab, ole sa siis abiteenistuses,
hingehoius, õpetuses, kuhu iganes Issand sind valmistab,
sobib see ülesanne sulle täpipealt.
Üks õde pesi ühel hommikul One Way maja põrandaid.
Ta ütles: Ma armastan seda koristamist.
"Minu ike on hea," ütles Jeesus.
Mis tahes iket Ta tahab sulle anda, on see just sinule sobiv.
See on parim võimalik,
ükskõik, kui palju see inimeste silmis väärt on.
Kui Jumal on selle andnud, on see tõeliselt kaunis
ja Issandat on hea teenida.
Mida Mooses tegi kõrbes, kus Jumal teda missiooniks valmistas?
Mooses karjatas lambaid.
Moosese raamatu sõnul on karjased egiptlaste jaoks jäledus.
Madalamat kohta vaarao õukonnast pärit mehele enam polnud.
See oli tõeline alanduse kool.
Piibli sõnul oli see ülesanne egiptlastele jõledus.
Seal muutus ta piisavalt alandlikuks, et oma ülesannet täita.
Moosesele õpetati varem kõike egiptlaste tarkust.
Piibel tõestab taaskord,
et kõik maailma tarkus on Jumala silmis väärtusetu.
Tihti on see lihtsalt praht, ka nende silmis,
kes on käinud Jumala koolis, kes on kõigest loobunud.
Nemad mõistavad, et maailma tarkusest ei piisa.
Siiski tuleb öelda, et inimlikult on paljud meie haridused,
ja ülikoolikraadid austatavad.
Peame hindama kõike, mida inimesed elus saavutavad,
kuid Jumala riigi töös neil suurt tähtsust pole.
Isegi teoloogiadoktor võib olla Jumala koolis alles 1. klassis.
Jumalik ja inimlik õpetus on väga erinevad.
"Aga maine inimene ei võta vastu midagi, mis on Jumala Vaimust,
sest see on temale narrus ja ta ei suuda seda tunnetada,
sest seda tuleb mõista vaimselt."
"Mis lihast on sündinud on liha, mis vaimust on sündinud on vaim."
Jumala riigis pole asi maise, vaid vaimse inimese kasvus.
Need on kaks iseasja.
Kui oluline oleks vaid maine tarkus,
oleks Moosesel seda omal ajal piisavalt olnud.
Ometi sattus ta pärast vaarao õukonnas saadud tarkusi
40 aastaks kõrbesse Jumala kooli, ja alles siis oli ta valmis.
Keegi teine ei saa sind õpetada nii nagu Jumal.
Ta kasvatab meid vaikuses.
Vajame kõrbe vaikust. Seal pole petlikku sära,
võltskulda, inimliku au himustamist, seal ei masenda inimeste kriitika
ja kiitus ei tee uhkeks.
Sealses vaikuses oled vaid sina ja Jumal.
Seal on kõik tõeline.
Seal õpib inimene kuulama Jumala häält,
kuna pole enam ühtki muud häält.
Seal lohutab teda Jumala ligiolu ja üksnes Tema sõnad.
Sinna peab minema igaüks, kes tahab kasvada jumalasulaseks.
Sinna meid viiaksegi ja tean, et paljud teist on tänagi seal.
Paljud on tänases kristlikus maailmas keset teed komistanud,
kuna pole lõpetanud Jumala koole, vaid üksnes inimeste omi.
Sellest aga ei piisa.
On oluline mõista, et see kool on kõigile vältimatu.
Mõni peab seda sõnumit ehk karmiks.
Kuula hoolega, mida Mooses selles koolis õppis ja koges.
Ta poleks omandanud seda kunagi Egiptuse koolides vaarao kojas.
"Seal ilmutas ennast temale Issanda ingel tuleleegis
keset kibuvitsapõõsast, ja ta vaatas, ja ennäe,
kibuvitsapõõsas põles tules, aga kibuvitsapõõsas ei põlenud ära."
Alles kõrbes kohtas Mooses Jumalat.
Jumal ei vii meid kõrbe selleks, et meid näljutada, nagu arvatakse,
vaid selleks, et meiega kohtuda.
Aabrahami ja Loti lahkumineku järel sattus Aabraham tõotatud maale,
sest oli näinud Issanda ilu ja kohtunud Temaga.
Lott polnud Issandat kohanud ja tema sattus Soodomasse.
Selles on suur erinevus.
Kui inimene kohtab kõrbes Issandat, ei saa ta jääda endiseks.
Ja tema tee ei vii enam Soodomasse.
Ja Mooses mõtles: Ma põikan kõrvale ja vaatan seda imet,
miks kibuvitsapõõsas ära ei põle.”
Kui Issand nägi, et ta pöördus vaatama,
siis Jumal hüüdis teda kibuvitsa- põõsast ja ütles: Mooses, Mooses!”
Ja tema vastas: Siin ma olen!”
Siis ta ütles: Ära tule siia, võta jalatsid jalast,
sest paik, kus sa seisad, on püha maa!”
Seljataha jäi 40 aastat kõrbeüksindust.
Egiptuse tarkus ja saavutused olid unustatud.
Suured unistused tähtsast rollist Iisraeli rahva juhina olid kadunud.
Alles oli vaid väike inimene, vana ja üksildane, kõrbes.
Minust ei saanudki suurt juhti, vaid lambakarjane.
Kas tead, et need mõtted on tuttavad paljudele jumalasulastele.
Ei läinudki nii nagu ootasin, olen vaid lambakarjus.
Ma põikan kõrvale ja vaatan seda imet."
Need sõnad on nii liigutavad.
Mooses oli hämmingus. Ta tahtis näha seda suurt imet.
Mooses ei oodanud enam, et Jumal talle ilmuks.
Äkitselt muutis Jumala sõna kõik.
Kõrbeaastad polnudki asjata.
Maa, kus ta oli veetnud pikad kõrbeaastad,
ja kuhu ta pidi peagi maetama, oli olnud hoopis püha maa,
ning elu, mis pidi peagi lõppema, oligi hoopis alles algamas.
Ülesanne, mis oli maha jäänud, oli alles ees.
See oli revolutsiooniline hetk alandatud mehe elus.
Tol hetkel ütles talle Püha Jumal: "Võta jalatsid jalast,
sest paik, kus sa seisad, on püha!”
Koht, kus Jumal ilmub, on alati püha.
Sinna astudes tuleb jalatsid ära võtta.
Jumal pole mitte üksnes hea, armuline ja halastav Jumal,
Ta on ka püha Jumal.
See on midagi kirjeldamatult kaunist.
Ainult Jumal võib sellele sisu anda.
Seda mõistab alles siis, kui kohtutakse elava Jumalaga.
See on osa Tema olemusest.
Seda pühadust ei leia sa sellisel kujul kuskilt mujalt.
Mida see tähendab?
Seda pühadust võis Mooses kohata vaid kõrbes.
Ta nägi Jumalat, kes ilmus tules.
Vaja läks 40 aastat,
enne kui pühadus võis end Moosesele ilmutada.
Ta ütles: Mina olen sinu vanemate Jumal,
Aabrahami Jumal, Iisaki Jumal ja Jaakobi Jumal!”
Aga Mooses kattis oma näo, sest ta kartis Jumalale otsa vaadata.
Mooses seisis Jumala ees kaetud näoga ja paljajalu.
See kirjeldab väga kaunilt meeleolu ja suhtumist,
millele Jumal võib end uuel moel ilmutada.
Ta ei uurinud enam uudishimulikult, mis võiks see nägemus olla;
ei rõõmust hüpates ega juubeldades;
ei hirmust põgenedes, kui mõisteti, et kohtutakse Jumalaga.
Kui Moosese südant poleks valmistatud nii käituma,
poleks Jumal talle ka ilmunud.
Iga Jumala koolis käinud ja Jumala teid tundev isik teab,
millal on aeg rõõmustada, millal aeg uurida
ja millal on aeg jalatsid jalast võtta.
Ja Issand ütles: Ma olen küllalt näinud
oma rahva viletsust, kes on Egiptuses,
ja ma olen kuulnud nende kisendamist sundijate pärast;
seetõttu ma tean nende valu
ja olen alla tulnud neid egiptlaste käest päästma
ja neid sellelt maalt viima heale ja avarale maale,
maale, mis piima ja mett voolab, kaananlaste, hettide, emorlaste,
perislaste, hiivlaste ja jebuuslaste asupaika.
Vaata, nüüd on Iisraeli laste hädakisa jõudnud minuni
ja ma olen ka näinud rõhumist, millega egiptlased neid rõhuvad.
Jumal tuli alla, et näidata end armulise Jumalana.
Ta ei tulnud vaatama, kas Iisrael on armu ära teeninud.
Piisas teadmisest, et Iisrael vajab abi.
Tänagi on Issand lähedal neile, kel on murtud süda.
Ta päästab need, kel on murtud meel.
Ta on seesama Jumal ka täna.
Jumal ütles: "Olen Aabrahami Jumal, olen näinud oma rahva viletsust."
Jumal tegutses selle põhjal, mis Tema on,
mitte selle põhjal, mis meie oleme.
See on tänaseks kõik.
Tapani Suonto õpetus jätkub nädala pärast.
Loodetavasti oled teleri ees. Kohtumiseni!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Uurime oma saate vaadatavust Eestis.
Kui tänane saade sind puudutas,
palun teata meile sellest e-postiaadressil -
toimisto@onewaymission.fi
Tõlge: Monika Jaaguri