"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
ONE WAY - ÜKS TEE
Ma tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Taas on esmaspäeva õhtu ja algab One Way saade!
Saate toob teieni misjoniühendus One Way Mission.
Tere tulemast saatesse!
Täna õpetab Tapani Suonto ja teema on nii tähtis,
et kasutame selleks kogu One Way pooltunni.
Ta räägib käsumeelsusest ja sellest, milliseid probleeme see tekitab.
Õpetuse lõpuosa kuuleme järgmisel nädalal.
Nüüd Tapani Suonto.
Mul on täna südamel üks kirjakoht -
Kolm sõna Roomlaste kirja 4. peatükist -
Seadus soetab viha.
Kord otsustas üks usklik pereisa, et nende kodus
ei vaadata enam telerit, kuna sealt näeb moraalituid saateid.
Ta võttis teleri ja viis selle õue prügikasti.
Tema tütar tormas seepeale õue ja tagus naabri auto haamriga auklikuks.
Mis sellise katastroofi põhjustas?
Seadus soetab viha.
Noore usklikuna pidin vastutama väikse noortekoguduse eest.
Palju noori tuli usule ja nad toetusid minule,
kuigi minagi olin olnud alles aasta päästetud.
Minust sai koguduse karjane.
Hoolitsesin nende noorte usu kasvamise eest
ja püüdsin seda erinevate reeglite ja normidega kaitsta,
kuid tulemus oli vastupidine.
Noored ei armunud Jeesusesse, vaid hakkasid võõrduma.
Minu hea tahe oli täis käske, mis tekitas vaid ängistust,
mitte tõelist elu ja tõelist armastust Kristusse.
Õppisin kiiresti, et käsuseadus loob vaid kulisse,
mitte tõelist elu.
Hakkasin neid noori Jumala Sõnaga toitma
ja õpetama, kui hea on Jeesus ja mida Ta meie heaks on teinud.
ja kui suur õnnistus on alistuda Jeesusele kogu südamest.
Tulemus oli hoopis teistsugune.
Üks minu jaoks oluline kirjakoht, mille peaksime kõik pähe õppima,
on Taanieli 12:3 -
"Siis paistavad mõistlikud nagu taevalaotuse hiilgus,
ja need, kes saadavad paljusid õiguse teele,
otsekui tähed, ikka ja igavesti."
Võin jutlustajana kuulutada tõde, kuid vili võib olla vastupidine.
Võin kujutleda, et minu sõnad toodavad elu,
kuid võivad sünnitada hoopis surma.
Paljud kujutlevad, et peame kantslist või isiklikus ja hingehoiutöös
vaid tõde kuulutama ja kõik patu hukka mõistma,
kuid see polegi alati mõistlik.
Tõde ilma armastuseta on jõhkrus.
Piibel ei ütle, et need, kes kuulutavad tõde,
säravad kui tähed, ikka ja igavesti.
Piibel ütleb, et vaid mõistlikud paistavad otsekui taevatähed.
On raske olla mõistlik jumalasulane. Ometi on meid selleks kutsutud.
Saan inimestelt palju nõuandeid, kuidas ja mida peab kuulutama.
Milline on hea jutlus ja mida see peab sisaldama?
Kord tuli paar pastorit pärast mu kõnet nõu andma
ja ütlesid, et sa ei öelnud seda, teist ja kolmandat.
Asi pole selles, et peame korraga kogu kupatuse tühjendama,
vaid peame kuulutama seda, mida Püha Vaim kuulutada annab.
Vaid mõistlikud säravad.
Tõenäoliselt ei tea keegi teine, mida kuulutaja peab rääkima
kui kuulutaja ise.
Kuulutamine on vastuvõtmine.
Sama kehtib ka tunnistamise, hingehoiu- ja muus töös,
kuhu Jumal meid on kutsunud.
Peame oleme tundlikud Pühale Vaimule.
Teenime Teda, mitte kriitilist publikut.
Kord oli üks inimene Kristusest eemale eksimas.
Olin tema pärast mures ja jälgisin pikalt tema eluvalikuid.
Kui otsustasin temaga rääkida, käskis Püha Vaim vait olla.
Ta lubas ise temaga rääkida.
Kui mina oleksin rääkinud, oleksin kõik ära rikkunud.
Nii vaikisin kaks aastat.
Ma ei öelnud midagi, üksnes armastasin ja palvetasin.
Ja see inimene muutus täielikult.
Püha Vaim tegi seda, mis oli mulle võimatu.
Jeesus ei kutsunud meid jahimeesteks, vaid kalameesteks.
Jahimees võtab ohvri sihikule, laseb ja sinna ta kukub.
Kalamees meelitab ja näeb palju vaeva,
meelitab tunde, et kala läheks sinna, kuhu vaja ja haaraks konksu.
Meiegi ülesanne on Kristusele kala püüda.
Meid on kutsutud hingi püüdma.
Peame meelitama inimesi Jeesuse juurde,
Talle üha lähemale.
See nõuab oskusi ja on raske.
Käsuseaduste seadmine oleks palju lihtsam.
Kui asi oleks vaid selles, et käsutame, kuidas riides käia,
mida vabal ajal teha, mida mõelda, kuulata ja vaadata,
milline inimene peaksid olema, oleks asi väga lihtne.
Kahjuks võib lihtsana näiv hoopis surma sünnitada.
Kui inimene saab maitsta tõelist elu Kristuses,
tärkab temas janu Jumala järgi. Ta tahab seda juurde.
Ta hakkab Jeesusele lähemale igatsema.
Piibel ütleb -
"Õndsad on need, kes on vaimus vaesed,
sest nende päralt on taevariik."
Mida selgemaks sulle saab, kui vaene sa oled,
vaimselt puruvaene, seda enam hakkad Jeesust igatsema
ja Tema ligiolu otsima.
Mõistad, et pole midagi muud, mida tasuks otsida
ja mille jaoks elada kui elav Jeesus.
Käsuseadus soetab viha ja surma, kuid elu sõna soetab elu.
Seda meid ongi kutsutud kuulutama.
Üks pastor jutlustas kunagi palju televisiooni ohtudest
ja hoiatas oma kogudust seda mitte vaatamast.
Kord leiti tema enda pööningult teler.
Ta oli seda ise mitu aastat salaja pööningul vaadanud,
isegi perekond ei teadnud midagi.
Ta ei vaadanud pornot, vaid süütuid teemasaateid ja uudiseid.
Kuigi ta ise suutis valida, mida vaadata,
kartis ta, et televisioon eksitab teisi,
et teised paaduvad ja usk jaheneb.
Kas televisioon, raadio, kassettmakk, kino või kirjandus on patt?
Paljud küsivad seda tänagi.
Sõltub sellest, mida loeme, vaatame ja kuulame.
Juba pühapäevakooli laul ütleb:
Ära vaata mida tahes, väike silm, ära kuula mida tahes, väike kõrv.
Sain kord kirja, kus üks usklik pani pahaks, et mul on purjekas.
Usklikul ei tohiks seda olla, kindlasti mitte jutlustajal.
Purjetamine pole patt, kui see ei muutu ebajumalaks.
Jeesuski sõitis paadiga. Jüngrid purjetasid üsna tihti.
Kõik on lubatud, kuid miski ärgu saagu meelevalda meie üle,
ütleb Piibel.
On tõsi, et purjetaminegi võib patuks muutuda,
kui see vallutab elu valel viisil.
Kui lõpetaksin evangeeliumi- kuulutamise ja piibliõpetamise,
ning läheksin mitmeks aastaks purjekaga ümbermaailmareisile,
oleks see tõesti patt.
Piibel ütleb:
"Ent majapidajailt nõutakse, et nad oleksid ustavad."
Headki asjad võivad patt olla.
Kord kohtasin jalutades üht pastorit,
kes hakkas end kaitsma, kuna tal oli kaamera
ja ta oli väljas pildistamas.
Ta arvas, et mõistan ta hukka, kuna tal on fotoaparaat
ja ta teeb pilte.
On kohatud selliseidki inimesi, kelle meelest fotograafia on patt.
Kui seda kuulsin, mõtlesin: Oh heldeke, kuhu me jõudnud oleme!
Mis tahes asi võib muutuda patuks. Inimene võib olla käsuahelate vang.
"Mulle on kõik lubatud. Siiski, kõigest ei ole kasu."
See ei tähenda, et kui millestki pole kasu,
on see tingimata patt.
On asju, mis on teistest kasulikumad, kuid kõik on meile lubatud.
"Mulle on kõik lubatud. Siiski, miski ärgu saagu meelevalda minu üle."
Mõnede puhul on juhtunud, et paadiga on uppunud ka usk Jumalasse.
Piibel ütleb:"Sest kus su aare on, seal on ka su süda."
Kuidas kaitsta oma südant,
nii et seal säiliksid õiged prioriteedid.
Kõige olulisem, kui tahad hoida oma südant,
on elada Issanda lähedal.
Tema hoolitseb nii meie kui meie südame eest,
kui meil on lähedane suhe Jumalaga.
Olen oma elus vahel nii teinud, et kui mõni asi on minu üle
liiga suure kontrolli saavutanud, olen selle hetkeks kõrvale pannud,
nii et prioriteedid on jälle paigas
ja seejärel võin taas selle harrastuse juurde naasta.
Miks ma seda teen?
Kui miski muutub meile elavast Jeesusest tähtsamaks,
valmistab see lõpuks alati pettumuse.
Miski ei või asendada Kristuse tundmist ja lähedust.
Seetõttu pole mõtet sellesse lõksu langeda,
vaid tuleb meeles pidada, et vaid siis,
kui prioriteedid vastavad Jumala tahtele,
võime õnnelikud olla ja nautida kõike head,
mida Jumal meile andnud on.
Jumal tahab, et oleksime õnnelikud.
"Jumal ei keela head neile, kes laitmatult elavad."
Üks proua oli niivõrd armunud oma suvilasse,
et kogu tema usuelu oli kokku kuivanud;
tal polnud enamt tahtmist koguduses käia
ja usklikega osaduses olla.
Suvila oli muutunud ebajumalaks. Sedagi võib juhtuda.
Siis nägi ta und, kus Jeesus tuli omadele järgi.
Kui ta koos teistega taevasse tõusis, jäi ta seelik õunapuu okstesse kinni
ning ta jäi sinna rippuma. Selle peale ärkas ta üles.
Ta mõistis, et Püha Vaim rääkis temaga.
Tema prioriteedid olid pea peale pööratud.
Ta otsustas meelt parandada, läks kogudusse otsis Jumalat.
Ta ei müünud suvilat maha,
kuid mõistis, et suvila oli muutunud tema ebajumalaks.
Paljud on loobunud usust suvila, mootorratta või purjeka pärast.
Loobumisele eelneb tavaliselt midagi, mis muutub liiga tähtsaks,
ja usk kustub.
Tihti on see asi ka konkreetselt mingi patt,
mida inimene nii väga armastab, et pöörab Jumalale selja.
Neid teeveerde jäänud õdesid-vendi on meiegi maal tuhandeid.
Neile on elu olnud suur pettumus, kuna ebajumalad ei anna tõelist elu.
Neile tuleb rääkida, et tagasitee Jeesuse osadusse
on endiselt olemas ja Jeesuse veri on piisav.
Ta viib inimese tagasi ülikülluslikku ellu.
Kunagi 1980.-1990. aastail muutus efektiivsus maailmas
tohutuks väärtuseks ja peagi tungis see mentaliteet ka kogudusse.
Sellega kaasnes käsumeelne varjund, et Jumal valvab meie ajakasutust
ja peame kõiges pürgima maksimaalsele efektiivsusele
nii jumalasulaste kui Jumala lastena.
Toimus mitmeid seminare, kus välismaa pastorid õpetasid,
kuidas suurendada efektiivsust ja tõhusat ajakasutust,
nii et jõuame palju rohkem ära teha.
Üks pastor rääkis ühest välismaa pastorist,
kes õppis hakkama saama vähesema unega.
Ta vähendas igal ööl 5 minuti võrra uneaega
ja lõpuks piisas talle vaid viiest tunnist magamisest
ning tal jäi palju rohkem aega produktiivne olla
ja jumalariigi tööd teha.
Minu kogemus on nende aastate järel väga kirju olnud.
On olnud aegu, kus on nii palju tööd olnud,
et on olnud tõeliselt kiire ja olen pidanud efektiivne olema.
Kuid Jumal on oma armus imeliselt aidanud
ja kõik on olnud lõpuks Tema arm.
Kord nägi keegi nägemust, kus Jeesus kõndis kuue lehvides
ja mina jooksin Tema kõrval.
See kirjeldas hästi minu tolleaegset elu.
Ehk see oli mingil määral efektiivne, kuid üksnes tänu Jumala armule.
Kuid on olnud ka aegu, kus vaatamata kõigile pingutustele,
on töö läinud vaid allamäge ja kustumise suunas
ning mingit efektiivsust polnud näha.
Tuli pime org, taevas oli vait ja keegi ei vajanud mind enam.
Keset kõike seda tundus efektiivsuse nõue koomilisena.
Olen kuulnud seminaridel, kuidas jumalasulane võib efektiivne olla,
kui efektiivsusest polnud jälgegi ja keegi ei vajanud mind kuskil.
Paljud Piibli prohvetid on kogenud sama.
Neid juhatati pikaks ajaks kõrbe olema vait ja üksi.
Nad ei teinud Jumala tahtel mitte midagi,
vaid üksnes ootasid Jumalat.
Alles pimedas orus õppisin elavat Jumalat tundma.
Pimedas orus Jumal rääkis.
Olen aastaid saanud jutlustada, mida kõrbes õppisin.
Ilma ebatõhusa kõrberännakuta täielikus vaikuses,
poleks Jumal mu elus ehk kunagi midagi tõelist korda saatnud.
Kõrbe ebaefektiivsus oli minu jaoks palju tähtsam
kui inimese enda efektiivsus.
Kord ütles Jeesus mulle:
"Annan sulle uut, kuid alles siis, kui nõustud puhkama."
Pidin hakkama laisklema ja mitte midagi tegema.
Jumal näitas, et ilma selleta ei juhtu midagi;
palved ja võitlused on asjatud. Pead kõigepealt puhkama.
Mis on tõeline vaimne efektiivsus?
Seegi on olemas. Kuid mis see tegelikult on?
See tähendab olla täis Püha Vaimu. Elame Püha Vaimu jõus,
meil on Püha Vaimu võidmine ja käime Püha Vaimu juhtimisel.
Seda kõike One Way Mission'is otsitaksegi.
Sel juhul pole me saamatud, kuid samas pole me ka näljas.
Tõeline efektiivsus on see, et sõltume Pühast Vaimust.
Tema juhatab meid Jumala tahet tegema.
Ei midagi rohkem ega vähem. Seda peamegi otsima.
Kui Püha Vaim juhatab sind kuskile kõrbe,
näiteks kuuks ajaks Lapimaale vait olema,
on see tõhusaim asi, mida võid oma elus teha.
Me ei pea tegema muud, kui elama Püha Vaimu juhtimisel,
ja olemegi nii efektiivsed kui vähegi võimalik.
Inimese efektiivsus võib olla vaid omas jõus vagatsemine.
Kui saame elus hakkama millegi väärtuslikuga,
toimub see alati vaid armust.
Püha Vaim ei tegutse käsu jõul, vaid armus.
Jumal ei oota meilt efektiivsust, vaid sõnakuulelikkust,
isegi kõrbes ja vaikuses.
On ärkamisi, mis on olnud täis suurt efektiivsust, Jumala armust.
Paljud maailma ärkamised on olnud efektiivsuse ärkamised.
Üks neist on olnud viimaste kümnendite ärkamine Koreas.
Seal on olnud tõeline tung palvetada, tunnistada Kristusest
ja levitada evangeeliumi.
Korea ärkaminegi pole täna sama, mis kunagi 1970., 80. ja 90. aastail.
Üks Saksa teoloog uuris Korea ärkamist
ja selle viimaseid etappe ning ütles,
et lehtedest loetud võimas Korea ärkamine
on suuresti kustunud tänu käsumeelsusele.
See oli tema järeldus.
Vajame suurt andumust Jumalale, vajame palvet
ning teenivat ja tunnistavat kristlust,
kuid see peab sündima armastusest Jumala ja ligimese vastu,
mitte käsu jõul.
Kui hakkame seda endast või oma lähedastest
käsu jõul välja pigistama, ei tooda see elu.
Mis puutub Koreasse, siis seal on kindlasti endiselt
suurem ärkamine, kui siin Soomes,
kuid mitte enam selline nagu 1980. aastail.
Sellise teemaga möödus tänane One Way pooltund.
Tapani Suonto jätkab järgmisel nädalal samal teemal
ehk käsumeelsuse ohtude teemal kristluses.
Seniks õnnistatud nädalat!
Loodetavasti kohtume järgmisel nädalal!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Uurime oma saate vaadatavust Eestis.
Kui käesolev saade sind puudutas,
palun teata meile sellest e-postiaadressil -
toimisto@onewaymission.fi
Saadet toetasid Stenroos Oy ja Häkkinen Oy
Tõlge: Monika Jaaguri
toimisto@onewaymission.fi