"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
ONE WAY - ÜKS TEE
Ma tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Nii algas One Way saade!
Saate toob teieni misjoniühendus One Way Mission.
Tere tulemast!
Tänavune aasta on lõpukorral ning valmistume jõuludeks.
Tänases saates vaatame, kuidas meie misjonär
Marianne Raatikainen-Masamba valmistub jõuludeks
Nkulambe orus Malawis.
Näeme ka teise osa tiimireisist Nepaali
ning õpetusosas räägib Esa Juutilainen.
- Marianne, jõulud lähenevad.
Kuidas valmistute selleks One Way külas Malawis?
- Jõulude saabumist märkab siin üksnes jõuluvana töökojas,
mis asub meie lastekodus.
Sinna viiakse sponsorvanemate saadetud kingitused
ning vaadatakse, kas on lapsi, kes pole tänavu Soomest kinke saanud,
muretsetakse ka neile midagi. Seal on kõik jõuluõhtuks valmis.
Kõik meie invaliidid ei pääse jõuluõhtu peole,
nii külastame enne jõule neid ja viime neile jõulupakikese.
- Mis siis saab, kui jõulud käes on?
- Jõuluõhtu hommikul tapetakse lehm ja kitsed.
Igal aastal on meil rohkem külalisi.
Eelmisel aastal oli 1000 külalist, mis tähendab,
et vajame jõulusöömaajaks mitut kitse ja suurt lehma.
Ostame mõnedsajad kilod riisi, kokad tulevad varakult kohale
ja algab söögitegemine.
Kella 8-9 paiku hakkavad saabuma külalised.
Saabuvad kõik lastekodulapsed, hooldajad ja ka teised lapsed,
käia suutvad invaliidid, AIDS'i tugigrupi liikmed,
koguduse liikmed ja töötajad, külavanemad.
Eelmisel aastal olid kohal ka sotsiaaltöötaja ja ministri esindaja.
- Nii et suur hulk inimesi? - Jah.
Kohale tuleb ka paarsada kutseta kontvõõrast -
kõik lähikülade elanikud tahavad ka jõulupeol osaleda.
Pidu algab programmiga - esinevad lapsed, lauldakse,
jõuluevangeelium esitatakse tavaliselt näidendina.
Mõned esinevad tantsuga, peetakse kõnesid.
Millalgi hakatakse kinke jagama.
Kui neid on 400-500, võtab see kaua aega.
Osad lähevad siis juba sööma.
Viimaste külaliste lahkudes hakkab juba pimedaks minema.
- Tänavugi on niisiis oodata ligi 1000 külalist?
- Eelmisel aastal oli 1000, ma ei usu, et nende arv väheneks.
Sellest on saanud populaarne pidu, kuna midagi muud ei toimu.
Kui jõulupäev või jõululaupäev juhtub olema turupäev,
siis on inimesed ka turul ja seal kauplemine jätkub.
Sulgeme küll jõululaupäevaks ja 1. jõulupühaks kliiniku.
Kui Tapanipäev satub argipäevale, on kliinik avatud.
Jõulupäeva hommikul toimub jõuluteenistus,
kus on erinevaid programme.
Inimesed, ka meie töötegijad, kuuluvad erinevatesse kogudustesse -
One Way koguduse liikmed tulevad me kirikusse
ja teised lähevad oma kirikutesse.
Jõulupäeva pärastlõunal toimub kuskil tavaliselt jalgpallimatsh.
Toimub mingi programm,
kuna vaba päev ahvatleb maisiõlu jooma
ja selle asemel pakutakse siis mingit sotsiaalset tegevust.
- Tapanipäeva siin ei veedeta? - See on tavaline tööpäev.
Kui see satub nädalavahetusele, siis on see muidugi vaba päev.
Kui jõulupäev satub nädalavahetusele, saab selle asemel vabaks
ühe argipäeva.
- Siinsed ja Soome jõulud on väga erinevad.
Kas tunned vahel igatsust Soome jõulude järele?
- Muidugi. Esimeste jõulude ajal igatsesin väga rahulikke Soome jõule.
Eelmised jõulud olid siin ehk seni kõige paremad,
kuna nõustusin osalema kohalikus Malawi karnevalis.
See oli väga tore.
Tahaksin veel öelda, et kuna oleme juurutanud siin
läänemaise jõulukinkide traditsiooni, ei saa sellest enam taganeda
ja nii räägime lastele, miks me kinke jagame.
Jumal andis meile kingiks Jeesuse ja seepärast teeme ka neile kinke.
- Täpselt. Sul on nüüd hea võimalus Soome rahvale häid jõule soovida.
- Õnnelikke ja õnnistatud jõule kõigile, kes tänast saadet vaatavad!
- Häid jõule kõigi soomlaste poolt ka sulle ja kogu One Way külale!
- Aitäh.
Nii eksootiliselt veedetakse jõule Malawis.
Nädala eest nägime 1. osa noortetiimi reisist Nepaali.
Nüüd näeme selle 2. osa.
Nepaali aktsioon 2. osa
- Mis su nimi on? - Minu nimi on Bisal Tama.
- Kui vana sa oled? - 14-aastane.
- Kuidas sa tänavale elama sattusid?
- Tema isa jõi ja peksis teda pidevalt.
- Kuidas su elu siin välja näeb? - Tänavaelu on ohtlik.
- Tere. Olen Sanna Rantala. Sain päästetud umbes 20 aasta eest.
Jumal andis mulle nägemuse Nepaali kohta.
Imestasin, mida see võiks tähendada ja mida võiksin siin teha.
Pärast mitmeid etappe - Piiblikooli ja muid projekte - nägin,
et One Way Mission avas siin uue töökeskuse,
ja teadsin, et nüüd on aeg tulla.
Mind huvitab eelkõige naiste aitamine
ja erinevate käsitöötoodete eksport.
Võimalik, et ka minu enda disainide tootmine siin.
Jumala abi ja kummaliste juhtimiste kaudu
leidsin siit ka toredaid koostööpartnereid,
sain suure hulga teadmisi ja uusi töövahendeid.
Naasen Soome täiesti uute mõtetega ja alustan seda,
mille jaoks usun Jumala mind siia saatnud olevat.
Kohtumiseni!
- Väga tore on siinse tööga tutvuda.
Saji on mitu korda rääkinud paljudest lastekodudest,
kus lapsed saavad süüa, öömaja, riideid ja kooliõpetust.
Tähtis on ka see, millest vahel ei piisa,
et lapsed kogevad ka otsest hoolt ja armastust.
- Tundub, et Hanna ja Saji on lastele ja siinsele tööle
suureks Jumala kingituseks.
Loodame, et inimestes tekib soov aidata,
kuna see abi läheb väga õigesse kohta.
Mul on au intervjueerida üht lastekodulast.
Tema nimi on Babu.
Pärin veidi tema elu kohta ja kuidas ta päästetud sai.
- Milline oli sinu elu lapsena? - Magasin tavaliselt tänaval.
Vahel ei saanud ma mitu päeva süüa.
Magasin tavaliselt tühja kõhuga.
Mul pole olnud võimalust õppida, kuna ema ja isa hülgasid mind.
12-aastaselt tulin siia.
Ma ei teadnud, mida kristlus tähendab.
Ma ei teinud hindudel ja kristlastel vahet.
Kui ta rääkis taevast ja põrgust, muutsin kohe meelt.
Ma ei suutnud palvetamist lõpetada.
Teised peatusid, mina ei tahtnud enam lõpetada.
Palusin, et Jumal peseks ära minu patud.
Isegi kui mu ema ja isa hülgasid mind,
on keegi minu jaoks olemas.
Kui kaotaksin ka kõik, on keegi, kes minust hoolib ja mind armastab.
Isegi kui inimesed vihkavad mind, Tema armastab mind.
- Tervist. Olen Sami.
Olen rõõmus, et olen 7 aasta järel taas Nepaalis
ja sain seekord ka soomlaste tiimi kaasa võtta.
Väga tore on olnud näha lastekodulapsi.
Nad kasvavad siin tõelises armastuse õhkkonnas.
Nad ei ela lihtsalt kuskil hostelis, kus hoolitsetakse
nende füüsiliste vajaduste eest, vaid neid tõesti armastatakse.
Nad õpivad siin Jeesust tundma ja kasvavad Tema tundmises.
On olnud tore näha, kuidas käsitöökoolituskeskuses
on invaliididest mehed ja noored kristlastest naised
saanud õppida uusi oskusi ja suudavad oma peret ülal pidada.
Oleme saanud tutvuda erinevate koguduste ja pastoritega.
Pastorid teevad väikese palga eest väga väärtuslikku tööd
ja on siiski rõõmsad.
Pastorid vajavad meie tuge, kuna isegi tavalistel inimestel
on siin raske endale leiba teenida.
Tutvusime Alapoti koguduse ja selle pastori ja tema perega.
Usklikud kogunesid seal juba mitu aastat pastori kodus,
mis oli väga väike - vaid mõned ruutmeetrid.
Kuid alati mahtus sinna ligi 30 inimest.
Nüüd osalesime uue kogudusehoone avamisel.
Usklikud suutsid ise koguda suurema osa vajalikust rahast.
Soomlased aitasid ka veidi, nii et maja sai katuse peale
ja vaiba põrandale.
Usklikud olid uue hoone eest väga tänulikud.
See on neile suureks abiks.
Siin on teisigi selliseid kogudusi.
Tahame järgmise kümne aastaga istutada Nepaalis 100 uut kogudust.
Meil on siin väga usaldusväärsed ja head koostööpartnerid -
Saji ja Hannah Kurian, kes korraldavad siinset tegevust.
Meie vahel on arenenud mõlemapoolne usaldus.
Mina isiklikult usun, et tulevikus, kui meie tiim oma kogemustest räägib,
saab siinne töö jätkuda ja kasvada, ning saame kõik
siinses vägevas töös osaleda.
One Way raadio- ja telesaated on aken One Way maailma.
Tahame julgustada nende kaudu kristlasi
nägema Jumala võimalusi tänapäeva maailmas
ja jagama meie ees seisvaid suuri väljakutseid.
One Way tegutseb peamiselt vabatahtlike töötajate
ja annetuste abil.
Teeme tööd vähese raha, kuid suure südamega.
Meie saladuseks on eestpalve.
Palve kaudu osalevad meie töös tuhanded inimesed
maailma erinevates paikades.
Neid leidub nii India ja Malawi savionnidest
kui ka Soome kodudest.
Täname Jumalat iga kristlase eest, kes meid toetab.
Tule sinagi kaasa!
Aktuaalset infot saad meie lehest "Raportti" või internetist.
One Way palverindega võid ühineda ka telefoni teel.
Saate lõpetab Esa Juutilainen,
kes jätkab eelmisel nädalal alustatud õpetust.
Piibel õpetab, et meil on kohus lähedaste eest hoolt kanda.
1. Timoteuse 5:4 -
"Aga kui kellelgi lesknaisel on lapsi või lapselapsi,
siis need õppigu esmalt ise kohtlema jumalakartlikult oma peret
ja tänulikult tasuma, mis nad on võlgu oma vanematele;
sest see on meelepärane Jumala silmis."
Tänapäevalgi ei pea paljud usklikud oma vanemate eest hoolt.
Arvatakse, et ühiskond hoolitseb nende eest.
Nad pannakse vanadekodusse ega käida neid vaatamas.
Elasin 17 aastat Tapanilas üürikorteris.
Kogu selle aja jooksul ei käinud omanike lapsed
kordagi neid vaatamas.
Nad olid surres üle 80-aastased.
Selle asemel tulid nad matustele.
See räägib sellest, kuidas inimeste südamed on kõvad
oma vanemate suhtes ja nad ei taha nende eest hoolitseda,
kuigi Piibel õpetab, et see on tähtsam kui ohvriand.
Jeesuse ajal oli juutidel reegel, et nad ei pea andma vanematele
Moosese käsu nõudmiste järgi, kui nad andsid templile.
Markuse 7:11 -
"Teie aga ütlete: kui inimene ütleb isale või emale:
'mis sinul iganes oleks minu käest saada, on korban,
see tähendab templile pühendatud ohvriand,
siis ei lase teie teda enam midagi teha isa või ema heaks,
muutes Jumala Sõna kehtetuks oma pärimusega, mille olete pärinud.
Ja te teete palju niisugust."
'Korban' tähendas lubadust ohverdada Jumalale või templile.
Juudid õpetasid, et kui keegi lubas midagi templile anda,
ei pidanud nad enam vanemaid aitama ja nende eest hoolitsema.
Jeesus õpetas, et on tähtsam hoolitseda meie vastutusel olevate
inimeste eest kui Jumalale ohverdada.
Nende eest hoolitsemine on samuti ohverdamine.
See tähendab Jumala käskudest kinni pidamist.
Paulus õpetas 1. Timoteuse 5:8 -
"Kui aga keegi omaste ja kõige lähedasemate eest ei hoolitse,
siis see on salanud ära usu ja on halvem kui uskmatu."
Käisin kunagi vaatamas üht vana evangelisti,
nüüd on ta juba surnud, ja olin kohkunud,
kui ta ütles minu saabudes, et ta pakuks mulle meeleldi midagi,
kuid tal on kapis vaid üks kuivanud leivatükk
ja järgmise pensionini on veel kaks nädalat.
Küsisin, kuidas see võimalik on.
Ta rääkis siis oma väikesest sissetulekust
ja sellest, et pensionist ei piisa.
Tema poeg oli aga miljonär ja usklik,
kuid ei hoolitsenud oma isa eest.
Mõtlesin siis, et sellistest asjadest ei peaks ju rääkima,
kuid ometi on see vajalik.
Kuigi ma ei ole ise kunagi mingit tõelist puudust tundnud,
nii palju olen näinud ja nii palju mõistan,
et mitte kõigil Soomes ei ole eluks kõike hädavajalikku.
Kui peame ohvriannijutlust nii, et kui sa vaid oma kümnist maksad,
küll Jumal su eest hoolitseb, oleme tegelikult süüdi samas patus,
nagu Jeesuse aja juudid, kelle väitel ei pidanud
vanemate eest hoolitsema, kui see raha oli templile antud.
Selles on sama vaimsus. Me ei mõtle oma kohuse peale.
Kui olin noor, polnud mul kunagi raha ohvrikarpi panna.
Kui see möödus, soovisin tihti, et mul oleks sinna midagi panna.
Vahel panin sinna bussiraha ja kõndisin koju.
Koduni oli 11 kilomeetrit.
Kord ütles Jumal mulle koduteel, et Teda ei huvita minu raha,
vaid mina ise.
Mõistsin siis, et ma ei saa olla Jumalale meelepärane ohvrianniga
või sellega, et Talle midagi annan, vaid Jumalat huvitan ainult mina.
Kui anname Jumalale oma küllusest, pole selles erilist õnnistust.
Tõde on, et meie ohvriannid räägivad meie usust.
Mitte nii, et kõige suurem andja usub kõige rohkem,
vaid kui Jeesus rääkis vaese lese andmisest,
andis tema kõige rohkem.
Markuse 12:41 -
"Ja istudes aardekirstu vastas, vaatas Jeesus,
kuidas rahvahulk paneb raha aardekirstu.
Ja paljud rikkad panid palju.
Ja üks vaene lesknaine tuli ja pani kaks leptonit, see on ühe veeringu.
Ja kutsudes oma jüngrid enese juurde, ütles Jeesus neile:
'Tõesti, ma ütlen teile, see vaene lesknaine pani rohkem
kui kõik, kes panevad aardekirstu. sest nemad panid oma küllusest,
tema pani aga kehvusest kõik, mis tal oli, kogu oma elatise.'"
On huvitav, et Jumala maailmas võib see, kes annab vähe,
anda rohkem kui see, kes annab palju.
Jumal näeb asju teisiti kui meie.
Ohvrianni andmine räägib ka sellest, kui palju me Jumalat armastame.
Olete kindlasti kõik märganud, et meil on alati raha asjade jaoks,
mis meile armsad on.
Kui me midagi armastame, siis selle jaoks on meil alati raha.
Ema rääkis kunagi naljaka loo, mis juhtus arvatavasti Turus.
Aafrika misjonär rääkis ohvriannist ja see puudutas üht väikest tüdrukut.
Ta pani ohvrikarpi oma kaltsunuku. Kohalviibijad olid hämmmingus
ja naeratasid selle peale.
Mõned aastad hiljem rääkis too misjonär seal koguduses,
et kui ta viis selle nuku oma misjonijaama,
siis tuli üle tuhande lapse seda nukku koos vanematega vaatama.
Neil ei olnud mingeid nukke ja paljud neist tulid usule.
Kui anname Jumalale midagi, mis meid puudutab
ja meile haiget teeb, siis on sellel palju suurem õnnistus.
Keegi võib selles olukorras meie ohvrianni üle naerda,
kuid kui see on Jumala silmis kallis, võib Ta sellega suuri asju teha.
Ema Teresa ütles kunagi, et Jumalat tuleb nii armastada,
et see haiget teeb.
Ütleksin, et see kehtib ka ohvriannetuste kohta.
Kui oleksime rahaasjades ausad, saaks Jumal meie raha õnnistada.
Kui me aga rahaasjades ausad pole, siis pole ka meie ohver õnnistatud.
Vähemalt mitte meie endi jaoks.
Arvan, et ebaõiglaselt teenitud raha ei saa õnnistada ei meid
ega Jumala riiki.
Lisaks rahale, võime Jumalale ka aega ohverdada,
näiteks teisi usklikke teenides.
Erakordne isekus ja omakasupüüdlikkus
on tänapäeval tavalised asjad.
Meil peaks olema tahtmine üksteise eest hoolitseda.
Ühte laagrisse oli tulemas üks arengupeetusega poiss.
Ta ei saanud sinna tulla ilma isikliku abistajata.
Laagriülem ütles, et kindlasti ei taha ükski noor ohverdada
oma laagriaega selle invaliidi eest hoolitsemiseks;
neilgi on õigus sellest keelduda.
Poisi ema helistas mulle ja palus, et äkki leian kellegi.
Helistasin mõnedele ja üks poiss ütles,
et mõtleski just, kas tulla laagrisse või mitte.
Kui tal seal mingi ülesanne oleks, ta tuleks kindlasti,
kui vähegi saab.
Helistasin igaks juhuks veel ühele poisile ja ütlesin,
et maakond maksab selle eest ka palka.
Ta ütles, et seda parem.
Helistasin veel ühele ja ta lubas kindlasti tulla
ja tema eest hoolitseda. Ütlesin, et maakond maksab palka ka.
Ta ütles, et ei võta selle eest mingit raha.
Maakonna inimesed peavad ka nägema, et me hoolitseme üksteise eest.
Minu meelest on uhke, et leidub ka selliseid inimesi.
Kui sellist suhtumist vaid rohkem kohtaks!
Roomlastele 15:1 -
"Aga meie, kes oleme tugevad, peame kandma jõuetute nõrkusi,
ega tohi elada enese meeleheaks."
Ajame tihti oma asju taga, nii et meil pole aega Jumala jaoks.
Kuidas oskame siis kuulata Jumalat, kui me ei kasuta oma aega
Tema kuulamiseks?
Kuidas saame olla kuulekad Jumala häälele,
kui me ei kuula, mida Jumal meile räägib?
1. Saamueli 15:22 -
"Ons Issandal sama hea meel põletus- ja tapaohvreist
kui Issanda hääle kuuldavõtmisest?
Vaata, sõnakuulmine on parem kui tapaohver,
tähelepanu parem kui jäärade rasv.
Sest vastupanu on otsekui nõiduse patt,
tõrksus ebajumalate ja teeravite teenistus."
Kuidas võime olla kuulekad, kui me ei kuula,
kui meil pole aega kuulata?
Kuidas saab meil olla õige meelelaad,
kui me ei veeda aega Jumalaga?
Ohver, mida Jumal meilt täna ootab,
on see, et annaksime Talle eelkõige iseennast, oma aega, armastust
ja jõudu.
Roomlastele 12:1 -
"Nüüd vennad, kutsun ma teid üles Jumala suure halastuse pärast
tooma oma ihud Jumalale elavaks, pühaks ja meelepäraseks ohvriks;
see olgu teie mõistlik jumalateenistus."
See oli jõulunädala One Way saade.
Õnnistatud ja rahulikke jõule!
Kohtumiseni nädala pärast!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Uurime oma saate vaadatavust Eestis.
Kui käesolev saade sind puudutas,
palun teata meile sellest e-postiaadressil -
toimisto@onewaymission.fi
Saadet toetasid Stenroos Oy ja Häkkinen Oy
Tõlge: Monika Jaaguri
toimisto@onewaymission.fi