"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Ma tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Selle viisiga algas One Way saade.
Saate toob teieni misjoniühendus One Way Mission.
Tere tulemast saatesse!
Täna jätkame õpetust teemal "Jumala vägi meie elus".
Õpetab pastor Aki Miettinen.
Kui igatseme Püha Vaimu väge, on see teiste teenimiseks,
mitte oma vaimsuse ja erilisuse näitamiseks.
Vajame väge üksteise teenimiseks. Ainult selleks.
Tänapäeval liigub palju suhtumist, kus taotletakse vaid hetkekogemust.
Meie hingemaailm vajab ka kogemusi, kuid õnnelikeima kogemuse saad siis,
kui tunned, et saad teenida teisi.
Kogesin täna siin meie köögis rõõmuhetke.
Kui küsisin ühelt seal teenivalt inimeselt, kuidas läheb,
vastas ta naeratades, et tal on seal hea olla, sest ta saab teenida.
Ta valmistas meile suupisteid.
Mul oli hea meel, et ta oli rõõmus oma teenimisest,
võimalusest teha kuumal päeval köögis võileibu.
Pani sinna vorsti vahele ning ütles, et on õnnelik.
Ütlesin, et tal on teenimise armuand -
Pühas Vaimus, naeratades, kuumas köögis.
Ta oli õnnelik, et kohale jõudis.
Ma ei tea, kust ta tuli, kuid ta ütles,
et tal oli hea meel, et sai teenida.
Vajame selleks Jumala Vaimu väge.
Tahtmine tulla kööki higistama ja teisi teenima
ning olla seejuures õnnelik ei tule automaatselt,
teiste heaks midagi teha.
Püha Vaimu vägi on antud teiste ehitamiseks, ütleb Paulus,
mitte maha kiskumiseks. Seda oskame omas lihaski.
Teiste julgustamiseks ja õhutamiseks ilma kadeduseta
vajame Jumala Vaimu väge.
Teise inimese endast ettepoole tõstmine on kõigile võõras mõte.
Mitte mina, vaid tema. Kannustamine, tõstmine.
Meid on kutsutud Jumala Vaimus kandma üksteise koormaid.
Kui lugesin seda unelmat kogudusest,
mõtlesin, et kuidas koormakandmine koguduses õnnestub.
Kui tegemist on formaalse tervitamisega -
- Kuidas läheb? - Aitäh, Issand on hea.
- Ma tean, et Issand on hea. Aga kuidas sinul läheb?
Kuidas on lood sinu hingega?
Tihti on probleem ka vastajas. Me ei julge end avada koguduses,
mida tänapäeval nimetatakse tihti edukate klubiks,
mitte patuste haiglaks; kohaks, kuhu võib tulla vilets, väsinu,
läbikukkuja, patune ja kuradist vaevatud inimene,
mitte keskklassi heaolust pakatav 40 000 eurot aastapalgaga inimene,
kuid nemadki on teretulnud.
Pidagem meeles, et tervendajat vajavad haiged, mitte terved.
Seepärast peame tõsiselt küsima, miks inimesed ei julge end avada,
kui me neid siin tervitame ja nende käekäigu järgi pärime?
Peame küsijaina sel juhul peeglisse vaatama.
Peame kogudusena meelt parandama, kui koguduses käib vaid "small-talk".
- Aitäh küsimast, hästi läheb.
Nagu juhtus ühe ameeriklasega, kellelt küsiti: How are you?
- Thanks, I'm fine, but I have cancer.
Alles seitsmes tervitaja mõistis, mis ta ütles:
"Tänan, muidu läheb hästi, aga mul on vähk."
Ootame alati vastuseks, et läheb hästi, Issand on aidanud.
Teame kõik Issanda headust ja abi.
On raske teiste koormaid kanda, kui ei tea, mis koorem kellelgi on.
Üks ei julgenud võistlusel öelda, et seljakott on nii raske,
et kui keegi seda talt ära ei võta, jääb ta meeskonnast maha.
Keegi ei läinud seda vabatahtlikult võtma.
Inimsuhetes vajatakse alati nii neid, kes on valmis avatud südamega aitama,
kuid need, kel läheb halvasti, vajavad alandlikkust
julgeda tunnistada, et vajavad abi.
Jumala abi peab konkretiseeruma nii, et saab lihaks meis, meie kaudu.
Jeesus pole tänapäevalgi mingi virtuaalisik.
Ta tahab olla tõeliselt meie keskel kohal.
Jeesusel pole teisi jalgu ega käsi, kui meie omad.
Jeesusel pole muud südant, kui meie oma,
mis kas tuksub ligimese heaks või mitte.
Efeslaste 2:10 kirjakohas kirjutab Paulus hästi.
Loeme seda koos ja kodus võite konteksti ka edasi lugeda.
"Sest teie olete armu läbi päästetud usu kaudu -
ja see ei ole teist enestest, vaid see on and Jumalalt,
mitte tegudest, et ükski ei saaks kiidelda."
Pange tähele konteksti.
"Sest meie oleme tema teos, Kristuses Jeesuses loodud
heade tegude tegemiseks, nii nagu Jumal on juba enne meile seadnud,
et me teeksime seda."
See on meie ülesanne.
Palvetades, Piiblit uurides ja oma elu elades,
peame leidma selle plaani, kus leiame need head teod,
mille Jumal on meist igaühele Kristuses varem valmis pannud,
nii pole vaja higistada ega ahistust tunda,
vaid võime tegutseda.
"Enne meile seadnud". Need teod juba ootavad,
kui vaid leiame tahtmist otsida ja "mängus" kaasa lüüa,
kus otsitakse aaret ehk häid tegusid,
milleks meid on Kristuses kutsutud.
Mida me teeme? Elu on mõjutamine ja nii teemegi seda.
See, millest ma räägin, on kolmas väe kanal.
Meie hammaste vahel asuv keel on maailma hävitavaim relv.
Kuigi Venemaal on täna 5000 tuumapead
erinevatele objektidele suunatud ja USA-l umbes sama palju,
et võimu tasakaal säiliks, ometi on keel võimsam relv.
Seepärast leiame kõigepealt Jakoobuse kirjast,
et keelt on raske taltsutada.
Seepärast palvetas Taavetki, et Issand paneks ta suule valvuri.
Paulus õhutab Koloslaste kirjas, et meie kõne peaks olema alati
soolaga maitsestatud ja armu sees.
Mida sool ka ei tähendaks, meie kõne peab olema armus,
ehitav, kuid selles peaks olema ka tõde.
Valetama pole vaja hakata. Pole olemas valgeid valesid.
Seepärast peame jälgima, mida räägime.
Räägin seda ka iseendale, kuna räägin liiga palju.
Eelkõige on see üks kanal, mille kaudu Jumal meid kasutab.
Meid on kutsutud olema tunnistajad ning selle juurde käib ka see,
et toome teatud olukordades esile tõde.
Kuid järjekord peaks olema selline - meie elu tunnistab kõigepealt,
et oleme usklikud ning alles sellele järgnevad sõnad.
Tänapäeval ei ole kristlus ehk moes just seetõttu,
et meie sõnad ja teod peaksid olema tasakaalus.
Uskmatute sõnul räägime tihti nii, et meie teod ei lase neil kuulda
meie sõnumit ehk teod ja sõnad ei lähe kokku,
vaid on vastuolus.
Meid pole kutsutud kellegi vastu jutlustama,
vaid meie kutsumus on rääkida tõde, kuulutada evangeeliumit
ja tõde teeb selgeks, kes võtab tõe vastu, kes mitte.
Tõde jaotab kuulajaskonna ja välja, millel elame.
Mida me siis räägime?
Neljas kanal on - mida anname?
2 Korintlaste kirja 8. ja 9. peatükk nagu rääkisin Piiblikooli õpilastele,
et kui tahad teada midagi andmisest, siis rusikareegliks on mäletada
neid peatükke.
8. peatüki alguses räägib Paulus, et oli puudustkannatavaid inimesi,
kes palusid, et võiksid osaleda korjanduses oma kitsikuseski.
Ma ei ole Soomes ega misjonipõllul kohanud kedagi, kes ütleks,
et on suur rahahäda nagu teistelgi - kuu lõpus on rahakott tühi,
kuid sellest hoolimata paluvad nad võimalust osaleda vaeste aitamises,
isegi kui neil on endal puudus. Sellist indu ma ei ole kohanud.
Kui oleme külastanud vaeseid maid - Zairi, Kongot,
siis seal käidi Jumalat kiites korjanduskarbi ümber ringi
ning inimesed tulid ja andsid, kuni pastor arvas,
et seal on piisavalt ja siis lõppes ka ülistuslaul.
Korjanduskarbi ümber tehti mitu ringi,
mitte karp ei käinud ringi, vaid inimesed karbi ümber.
Huvitav, kuidas see meil toimiks, kui laseksime korjanduskarbi
ülistuse ajal ringi käima, kohanäitajad tuleksid nendega ette
ja pastor otsustab, et see on veel liiga tühi,
teeme veel ühe ringi.
Atmosfäär keset kitsikust oli ülistuses andmine.
Mida sina annad?
2. Korintlaste 9. peatükk ütleb, et Jumal armastab rõõmsat andjat.
Keegi ei peaks andma kurva meelega ega sunniviisil, vaid rõõmsalt,
mitte selle järgi, kui vähe tal raha on,
vaid vastavalt sellele, kuidas ta jaksab.
Paulus annab andmise kohta häid praktilisi juhtnööre -
pangu igaüks nädala esimesel päeval oma and kõrvale.
Vägi viib praktilisee tegevuseni.
Nädala alguses paned annetuse kõrvale,
kuna pühapäeval on One Way Missioni koosolek.
Igal esmaspäeval seda tehes koguneb kuu jooksul kenake summa.
Räägin seda nalja mõttes, kuid igaüks võiks vastavalt võimele
nädala esimesel päeval, enne poodi impulssostudele minekut,
midagi kõrvale panna.
Võiksime sellest meelt parandada.
Jätame impulssostud tegemata ja küsigem: mida annan? asemel:
ilma milleta ma läbi ajan, nii et võiksin anda rohkem?
Sellist asja ei või ometi küsida!
Nüüd see pastor räägib raskeid asju ja ronib mu rahakotti.
Asi pole selles, vaid me elame sellises maailmas,
mida olen Ugandas pidevalt näinud, et toidu hind tõuseb maal,
kus inimestel pole niikuinii raha, mullusega võrreldes kolmekordseks.
Seal ei ole tõesti muud võimalust, kui hambad varna riputada.
Kõikidel meie misjonipõldudel on näha maailma,
kus põhitoit nagu nisu ja riis on muutunud börsikaupadeks,
nendega mängitakse. Kes selle käes kannatab?
Mitte meie, vaid eelkõige arengumaade inimesed.
Seepärast, kui igatseme Jumala Püha Vaimu väge,
siis andmise juures on üheks elemendiks see,
et Jumalat teenides austame Teda andes enda omast.
Rahast poleks koguduses vaja rääkida, kui lubataks õpetada kümnisest nii,
et see jõuaks kohale.
On vapustav, et vabakogudustes anti uurimuse järgi eelmisel aastal
vaid 500 eurot aastas.
Sama palju maksab mõni vaga luterlane kirikumaksu.
Ja meie vabakirikutes uhkustame, et meil makstakse kümnist.
Meil peaks olema sama suhtumine nagu endisel vangil,
kes kümnisest kuuldes küsis:
"Kas siin saab nii vähesega hakkama?
Ainult 10 protsenti? Kuidas? Mu endine isand võttis kõik."
Pidagem meeles, millest Jumal on meid päästnud.
Kuhu läks raha varem ilma mõtlematagi.
Kui nüüd räägitakse misjonitöö vajadustest
ja sellest, et peaks käe kukru järgi sirutama,
öeldakse: oi-oi, sa õpetad käsku, see kuulus käsuseaduse juurde.
Aabraham andis vabatahtlikult kümnist juba 1000 aastat enne käsuseadust.
Seegi on vabatahtlik, kuid kui soovid kogeda
selles valdkonnas Jumala väge, on võimalik,
et muutud selliseks Jumala sangariks, et sind hakatakse nimetama hulluks,
kes sõi ühe palga ära ja pani teise panka -
ohverdad Jumalale rohkem, kui teenid ja ikka jääb üle, et panka panna.
Maailmas on küllalt selliseid näiteid.
Ärge tehke seda sellepärast, et üks kiilakas siin kuumal päeval
oma ajud pehmeks jutlustab, vaid küsige Jumalalt ausalt,
kas suudame anda rohkem?
Kas võiksime loobuda täna millestki vabatahtlikult,
enne kui on käes aeg, kus peab loobuma?
Ma ei ole prohvet ega peagi olema, kuid kes julgeb kahe aasta
või ka mõne kuu pärast garanteerida, mis sul üldse olemas on?
Sügisel võib tulla majanduskriis, nii et taskutühjuses ulub tuul.
On aeg ärgata ka selle suhtes ja mõista,
et mida anname Jumalale ja ligimesele mitte üksnes oma rahast,
vaid ka ajast, on üks väe ilmnemiskanal.
Võimalus paluda Jumalalt lisaväge, veeta aega ligimestega,
evangeliseerida, kuid ka anda oma varandusest.
Sattusin hoogu.
Viies väe kanal on see, mida julgeme Jeesuse nimel paluda.
Minu häälekasutus solvab vahel, kuid olen endine sõdur
ega saa kuidagi irduda oma isiksusest.
Kui hääl liiga valjuks läheb, saab helimees seda maha keerata.
Innustume igasugustest asjadest, ehk tohib ka Jumala asjade puhul
vahel innustunult häält tõsta, kuigi küsimus pole selles.
Võime ka sosistades rääkida.
Mida julgeme Jeesuse nimel paluda?
Matteuse 18. peatüki suured sõnad lõpetavad tänased higised talgud,
kaenlaalusedki on märjad.
Matteuse 18:18 -
Tõesti ma ütlen teile, mis iganes te kinni seote maa peal,
on seotud ka taevas, ja mis te iganes lahti päästate
maa peal, on lahti päästetud ka taevas.
Tõesti, taas ma ütlen teile, kui iganes maa peal kaks teie seast
on ühel meelel mingi asja suhtes, mida nad iganes paluvad,
siis nad saavad selle minu Isa käest, kes on taevas.
Sest kus kaks või kolm on minu nimel koos,
seal olen mina nende keskel.
See on võimas tõotus.
Pange tähele selle konteksti - enne õpetab Jeesus kogudusekorrast
ja nende sõnade järel pärib Peetrus andeksandmise kohta.
Ühel meelel olek või kokkulepe - kreekakeelsest sõnast 'symphonesus',
ehk 'symphonize' lähtub sõna 'sümfooniaorkester'.
Nõustumine ei tähenda lihtsalt kokkulepet palvetada,
vaid peame sügavale oma mõtte- ja hoiakumaailma ulatuvalt nõustuma,
et palume midagi koos, üksmeeles,
ühe südamega, otsekui täielikku üksmeelde sulades,
ja palume nii, et meil pole mingit andeksandmatust
ega probleeme kogudusekorraga.
Siis Jumal lubab ja see on võimas tõotus.
Peaksime kunagi sellesse teksti süvenema,
kuid selles kontekstis on üheks väe ilmnemise kanaliks see,
mida julgeme paluda Jeesuse nimel.
Toon enne lõpetamist väikese näite.
Palume tihti, et Jumal valaks meisse oma armastuse.
On tõsi, et Püha Vaimu läbi on armastus meisse valatud.
Kuid kas mõtleme seda palvet tõsiselt?
Alati, kui palume Jumalat, võtab Tema seda tõsiselt.
Seepärast õhutab Jeesus arvestama Tema järgimise hinda.
Mis juhtub, kui Jumal valab tõesti oma armastuse võimsalt meisse?
Kuhu viib Jumala armastus, mis ei ole tunne vaid vägi?
See viiks meid nägema vaeva ja kannatama teiste heaks.
Armastusest räägitakse palju ja see on väga defitsiitne.
Peame ausalt järeldama, et kuigi palume armastust,
ei ole me tegelikult valmis kannatuste ja viletsuste teeks
ligimeste heaks, kuhu armastus meid kutsub.
Mida arvate Jeesuse eeskujust? Mida see saavutas?
Ja kuidas on lood algkristlastega?
Kui valusalt puudutab mind ligimese häda,
nii materiaalne kui vaimne, või ei puuduta see üldse?
Kuigi rääkisime kunstlikult neist kanalitest,
kas julgen palvetada ja paluda, et Jumal meid muudaks.
ja tõstaks valuläve nii kõrgele, et minagi muutuksin.
Issand, olen käinud sinu teed juba 35 aastat,
anna mulle armu kõrvale astuda.
Kärista lõhki enam kui mu riided, tule Jumal oma Püha Vaimu läbi
ja murra mu süda nii, et seda on tunda ja näha.
On meil selleks julgust? Kas oleme selleks valmis?
Kui oleme, on garanteeritud, et Jumala vägi asub meisse elama.
Selleks Jumala vägi saadetigi.
Pärineme paljuski "nami-nami, pumtsi-pumm" sugupõlvest,
vähemalt mina olen kasvanud pulgakomm suus
ja ma pole tänapäevani kunagi millestki puudust tundnud.
Nii on raske vabatahtlikult kannatusetee jalge alla võtta,
eriti kui see viib kannatama teiste eest
ja kannatama vääritimõistmist.
Armastusest saadakse tihti valesti aru.
Püha Vaimu vilja esimene element on armastus.
Armastus võtab tänapäeval ikka veel riski ja risti
ning sellele õhutab meid Nelipühi veel 2011. aastalgi -
Jeesust järgides armastama, risti võtma ja riskeerima.
Selle Aki Miettineni õpetusega lõppes meie pooltund.
Aitäh vaatamast! Kohtumiseni nädala pärast!
Õnnistatud nädalat!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Uurime oma saate vaadatavust Eestis.
Kui käesolev saade sind puudutas,
palun teata meile sellest e-postiaadressil -
toimisto@onewaymission.fi
Saadet toetasid Stenroos Oy ja Häkkinen Oy
Tõlge: Monika Jaaguri
toimisto@onewaymission.fi