"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Ma tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Selle viisiga algas One Way saade.
Nagu tavaliselt, toob saate teieni misjoniühendus One Way Mission.
Tere tulemast saatesse!
Nädala eest kuulsime esimese osa Tapani Suonto õpetusest "Paadumus".
Mida Jeesus paadumusest rääkis ja kuidas see meisse täna puutub?
Täna kuuleme õpetuse lõpuosa.
Paljud tulevad altarile ja paluvad eestpalvet,
et Jumal annaks uue korteri, uue auto, naise, mehe või töö.
Meil on mitmesuguseid vajadusi ja pole vale nende eest palvetada.
Vahel küsin aga inimestelt: Kas oled usus? On sul rahu südames?
Inimesed võivad vastata: Ma pole päris kindel,
aga mul on tõesti tööd vaja; või: mul oleks paremat korterit vaja.
Sellised inimesed käivad kümnetel koosolekutel,
et saada mingit andi, kuid nad ei võta vastu anni andjat
ja elu, mida pakub Jeesus.
Kui Jeesus annab elu ja inimene leiab selle,
võib juhtuda, et Ta annab selle korteri ära, oma raha ära;
ta on valmis loobuma sõpradest ja perest
ning minema keset viletsust ja kannatust vaid seetõttu,
et Jeesus on andnud talle elu ja see on nii suur,
et sellest peab rääkima kogu maailmale.
Selline inimene pole paadunud, vaid tema südames on
Jeesuse Kristuse antud elu.
Inimesed ütlevad tihti, et Jumal ei räägi minuga.
Kuidas Jumal sinuga räägib, kui Ta minuga ei räägi kunagi?
Võib-olla Jumal ei räägi seda, mida inimene tahaks kuulda?
Ole aldis kuulma, mida Jumal tahab öelda
siis kuuled veelgi ja leiad vastused küsimustele oma elus.
Paljudele usklikelegi on Jeesus vaid andide andja, mitte And.
Paljudele on Jeesus vaid esmaabi haiguste puhul.
Võime käia mööda maailma, et saada vaid esmaabi
oma valudele ja vaevadele.
Stanley Jones ütles, et evangeeliumi rõhk
ei ole ihu paranemises.
Kui tervenemine muutub keskseks, on inimene tähtsaim
ja Jumal teenib teda, hoides teda tervena.
Jumal peab olema keskpunktis ja meie tema teenrid,
ükskõik, kas terved või haiged.
Alati kui inimese vajadused muutuvad keskseks, satume eksitusse.
Tänapäeval maailmas kuulutatavas evangeeliumis on tihti keskpunktiks
inimene oma vajaduste ja probleemidega.
See viib inimese eksitusse ja see võib teda paadutada.
Jumal ei pea olema meie teener, kes alati jookseb,
kui meil midagi viga on.
Meie peame olema Jumala teenijad, kes on kogu südamest, hingest,
meelest ja jõust Temale alistunud ning armastame Jumalat.
Piibel ütleb, et Jeesus on tee, mitte õnnistusautomaat.
Ta on tee üliküllusliku elu juurde ja ta näitab abivajajale teed.
Ta räägib meilegi mitmel moel nagu kunagi ka jüngritele.
Kui ta ei räägi või ei tee seda, mida lootsid, ära sulge oma südant.
Ära paaduta end, vaid kuule Tema häält
ja leiad vastused ka oma probleemidele.
Võitleme One Way Mission'is erinevate murede ja vajadustega.
Piibel ütleb:
"Ärge paadutage oma südant nõnda nagu Meribas,
nõnda nagu Massa päeval kõrves! Seal teie esiisad kiusasid mind,
panid mind proovile, ehk küll said näha mu tööd."
Meiegi oleme näinud Jumala tegusid, suuri Jumala imesid.
Oleme kogenud Jumala ustavust.
Me ei tohi seda kõike unustada, nii nagu Iisrael unustas,
ja vajuda võitluse süvenedes uskmatusse.
Peame kiites ja palvetades ikka ja alati tõusma vastu
uutele raskustemägedele ning meenutama,
et Tema on suurem, kui meie väljakutsed.
Me ei usu inimesse, vaid Jumalasse.
Üks pastor nägi nägemuses inimesi, kes ootasid perroonil rongi -
see oli tema kogudus.
Lõpuks saabus rong, kuid keegi ei pannud seda tähele.
Rong peatus nende ees, uksed avanesid,
kõik seisid endiselt perroonil ja ootasid.
Seejärel uksed sulgusid ja rong jätkas teed.
Keegi ei liigutanud, keegi polnud märganud,
et rong tuli ja läks.
See nägemus kujutab hästi meid Jumala lapsi.
Meie palvevastused saabuvad tihti sellises vormis,
mida me ei märka.
Nad pole see, mida ootasime, vaid midagi muud.
Ootame, et saabub punane rong, meil on selline ettekujutus,
kuid saabub hoopis sinine.
Uksed avanevad ja me ei sisene, kuna see pole ju minu rong.
Mina tean, kuidas olukorda lahendada:
Jumal peab tooma lahenduse, aga rong on punane.
Kuid Jumal tegutseb teisiti. Ta annab tõelise vastuse,
kuid me ei mõista seda ega võta seda vastu.
On tähtis meeles pidada, et Jumala tahe on alati parim.
Kui sa seda ei usu ega ela selles reaalsuses,
võib see olla märk paadumisest. Peame selle vastu võitlema.
Jumala tahe pole sama, mis meie enda tahe.
Mul oli kord noorena Issandat teenides periood,
kus kõik, mida Jumal minult ootas, oli vastuolus mu enda tahtega.
Alati, kui palusin Jumalalt vastuseid, oli see midagi, mida ma ei tahtnud
ning kogesin negatiivse ja raskena.
Kui tahtsin minna ühele poole ja palusin Issandalt kinnitust,
käskis Tema minna hoopis teisele poole,
kuhu mina mitte mingil juhul minna ei tahtnud.
Kui elu kestis nii mitu aastat, süvenes minus arusaamine,
et Jumala tahe on alati minu tahtmisega vastuolus.
Kuid nägin jätkuvalt, et kui läksin Jumala plaani teed,
oli seal õnnistus või mõni aare, millest ma ei teadnud.
Sellest hoolimata oli mul hoiak, et kui ma midagi Jumalalt küsin,
tuleb sealt alati midagi ebameeldivat,
mis mulle ei meeldi. Ja mitu korda juhtuski nii.
Kuid kord vastas Jumal teisiti ja olingi seda südamest soovinud
ning mõtlesin: Jumal ei anna ju midagi sellist.
Mind täitis tohutu uskmatus ja mõtlesin,
et see ei saa olla Jumalast, kuna see on liiga tore;
elu oli liiga mõnus.
Pidasin sisemist võitlust ja arvasin, et olen mööda pannud.
Ühel "Reede Kristusele" õhtul esimestel aastatel
oli meil palvekoosolek ja läksin oma võitlusega sinna.
Keset kõike tõusis üks naine, meie seast tänaseks lahkunud
vägev eestpalvetaja ja hingehoidja Helsingis.
Issand andis talle sõna: "Ma olen teinud sinu meele järgi."
See oli Issanda sõna mulle ja koorem kadus.
Jumala tahe on meile vahel ka meelepärane.
Sõltumata sellest, kas see meeldib või mitte,
otsi seda, sest käies Jeesuse näidatud teed,
leiad sealt peidetud aardeid. Neid leiab vaid Jumala tahtes elades.
Ilmutuseraamatus öeldakse -
"Vaata, ma seisan ukse taga ja koputan:
kui keegi mu häält kuuleb ja ukse avab,
selle juure ma lähen sisse ja söön õhtust ühes temaga."
Kuuleme seda kirjakohta tihti äratuskoosolekutel.
Olen seda isegi korduvalt jutlustanud.
Inimesi kutsutakse avama südame uksi,
et Jeesus Kristus saaks sisse tulla.
Tegelikult on see sõna mõeldud kogudusele, Jumala rahvale.
Võime terve kogudusena oma südamed nii sulgeda,
et Jeesus Kristus ei saa rääkida, mida tahab.
Sellele paadumusele peame pidevalt vastu seisma.
One Way Mission'is võivad aktiivselt töötada ja vastutada
vaid inimesed, kellel on jalad tugevalt õhus.
Inimesed mõtlevad tihti, et saavad maailmas
ja ka vaimses maailmas juhtide ja vastutajatena hakkama,
kui neil on jalad tugevalt maas.
Mõtle Noa peale - ta ehitas laeva keset heinapõldu,
ta ehitas seda kümneid aastaid.
Tuhanded käisid teda vaatamas ja tema ehitise üle imestamas.
Ärge arvake, et tuhanded ütlesid: "Sel mehel on jalad tugevalt maas."
Need ei olnud maas, vaid õhus, kümneid aastaid
ja keegi ümbritsevaist inimesist ei mõistnud ega uskunud,
mida Noa rääkis ega sõnumit, mida laeva ehitamine kuulutas.
Kui sina täna usud, et varsti algab Talle pulm,
peagi läheb Jumala rahvas läbi õhu suurele peole;
kui usud, et Jumal loob uued taevad ja uue maa;
kui usud, et kõik tuleb kasuks neile, kes Jumalat armastavad,
kas arvad ikka, et sul on jalad tugevalt maas?
Need ei ole maas.
Igal Jumala Sõna uskuval Jumala lapsel on jalad õhus.
Seda usuvaimu vajab maailm ja kogudus.
Kahjuks on Jumala kogudus maailmas üha rohkem nn jälestusrealismi -
kõigesse uuesse suhtutakse kahtleva küünilisuse
ja halvakspanuga.
Kõik, mis tuleks usus vastu võtta, on negatiivne.
Meie töö alguses 1980. aastail kirjutati kristlikus ajalehes
juba esimestel päevadel, et inimeste sõnul ei saa meist asja
ja meie töö lõpeb juba paari nädalaga.
Jõudsime vaid lavale astuda, kui esile tormasid jälestusrealistid
ja ütlesid, kuidas asjad lähevad.
Kui rajasime 2000. aastate algul Helsingisse esimese One Way maja,
tuli üks mees paari tegevuskuu järel ja küsis, kas see on ikka veel püsti.
Seda sõnumit oleme kuulnud pidevalt: kogu maailma halvakspanu,
kriitikat ja muud.
Kui käime usus, kehtib kõnekäänd:
koerad hauguvad, aga karavan liigub edasi.
Me ei saa koeri kunagi vaigistada, neid leidub alati,
kuid meie peame usus edasi minema ja mõistma,
et Jumal vajab mehi ja naisi, kellel on jalad tugevalt õhus.
Inimeste vihkamisrealism, isegi koguduses, tuleb paadumusest.
Paadumus teeb inimesest vihkamisrealisti.
Ta ütleb, et kõik on võimatu sellele, kes usub.
Mis tahes uue algatuse puhul leidub kohe neid,
kelle meelest ei saa sellest asja, selleks pole raha,
see pole võimalik, me ei suuda seda.
Paljusid neist mõtetest peetakse targaks.
Olen viibinud vahel pastorite koosolekul
ja kui mõnelt inimeselt tuli palju vastavaid väiteid,
mõistsin, et siin on parem vait olla.
Pole mõtet juttu jätkata, kuna need inimesed ei kuula
ega mõista kunagi. Miks see nii on?
Sest pastorgi võib olla paadunud ega kuule, mida Püha Vaim ütleb.
Võime muidugi eksida ja peame selleks valmis olema.
Meie mõtted võivad vahel eksida ja Jumal läkitab inimesi meid hoiatama.
See on aga teine teema.
Paadunud inimene vaatab vaid inimest ja tema võimalusi,
kuid unustab Jumala.
Meil on kõigil vastav kalduvus.
Meie pilk pöördub Jumalalt inimesele ja inimvõimalustele.
Jeesus ei öelnud: "Teie süda ärgu ehmugu!
Uskuge iseendasse, oma võimetesse, oma andidesse, oma võimalustesse."
Jeesus ütles: "Teie süda ärgu ehmugu!
Uskuge Jumalasse ja uskuge ka minusse!"
Noa oli omal ajal suur ususangar. Tema usk oli väga lihtne.
Tal oli terve suhe Jumalaga ja ta kuulis, mida Püha Vaim rääkis.
Ta oli sellele sõnale kuulekas. See oli tema usk.
Usk on sõnakuulelikkus, Jumala sõnade järgimine,
isegi kui vihma näha pole.
Veeuputusest pole aastaid märkigi, kuid me järgime Jumala käsku.
Kuid me ei suuda seda paadunud südamega,
inimene ei suuda kuulda Jumala häält ega sellele kuuletuda.
Selline inimene peab usuinimesi hulludeks või isegi haigeteks,
kelle meelest peaks kõik usklikud ravile saatma.
Mitte sellepärast, et meie oleksime haiged,
vaid seetõttu, et nad on ise niivõrd paadunud ja pimedad,
et ei näe, mida Jumal teeb. Nad ei näe,
et Jeesus Kristus on üles tõusnud ja elab oma koguduse keskel.
Seetõttu ütleb Piibel: "Ilma usuta on võimatu olla meelepärane."
Meid ümbritsev paadunud maailm rõhutab inimest,
inimlikku tarkust, kõrgharidust ja intelligentsust -
neisse peab uskuma.
Selline mõtlemine võtab maad ka kristlikus maailmas.
Paljud mõtlevad tänapäeval, et koguduse- ja misjonitööle
tuleb võtta eelkõige akadeemilise haridusega inimesi,
sel juhul läheb töö korda ja liigub edasi.
Üks kirikuõpetaja ütles kord, et kirikuõpetajate palka
peaks tugevalt tõstma, et ühiskonna andekaimad inimesed
tuleksid kiriku teenistusse, siis võiks kirikki taas edukas olla.
Mida Jeesus selle peale ütleks: "Miks on teie süda nõnda paadunud?"
See on paadumuse vili ja räägib sellest, mis on südames.
Mida ütleb Piibel: "Vaadake ometi, vennad, oma kutsumist,
et mitte palju tarku liha poolest, mitte palju vägevaid,
mitte palju suursuguseid, vaid mis on jõle maailma ees,
selle on Jumal valinud, et tema teeks häbi tarkadele; ...
ja mis maailma ees on halvast soost ja põlatud, selle on Jumal valinud,
selle, mis midagi ei ole, et teha tühjaks seda, mis midagi on,
et ükski liha ei kiitleks Jumala ees. Nii on kirjutatud.
See ei tähenda, et Jumal ei kasutaks tarku inimesi.
Neidki leidub - Billy Graham, John Wesley, Martin Luther.
Ajalugu on täis andekaid, tarku, kõrgelt koolitatud inimesi.
Asi pole selles.
See on tähtsusetu kõrvalteema, kas oleme kõrg- või algharidusega,
mis on meie IQ.
Jumala kuningriigis on edukas vaid see, kes sõltub Jumalast,
mitte inimese tarkusest.
Kahjuks langevad targad tihti sellesse,
et neile piisab oma tarkusest.
Piibel ütleb, et selle tulemusel muutuvad nad rumalaks.
Kõik inimlik võime, anded ja tarkus tuleb panna Jumala ees kõrvale
ning teha endale selgeks, et sõltume täielikult Jumalast.
Ilma temata oleksime puruvaesed.
Leonard Ravenhill on öelnud, et meie võimed on meile kahjuks
ja meie anded komistuskiviks.
Saaksime hakkama poole aruga, kui vaid sõltuksime Jumalast
ja Tema võidmisest.
Selles on asi. Mitte meie võimetes.
Kui sõltume võidmisest ja Jumalast, saab Jumal kasutada ka meie võimeid
oma kuningriigi ehitamiseks.
Paadunud inimene pöörab pilgu Jumalalt inimese peale,
inimese võimetele ja tarkusele.
Sellel on täna Jumala koguduses hävitav mõju.
Seepärast peame paadumusele vastu seisma ja mõistma,
mida Püha Vaim kogudusele ütleb.
Jeesus ütles: "Vaata, ma seisan ukse taga ja koputan:
kui keegi mu häält kuuleb."
Andku Jumal meile armu, et võiksime olla need,
kes kuulevad Jumala häält, mitte maailma või inimeste häält.
Mitte ka nende häält, kes meid sõimavad ja kritiseerivad,
vaid üksnes Jumala häält. Sel juhul saab Jumala riik edeneda.
Vaikime palveks.
Issand, ütlesid kord oma jüngritele, miks on teie süda kõvaks läinud.
Issand, me teame, et ütled sedasama meiegi eluteel mitu korda.
Palvetame täna, et võiksime olla Sinu armust need Jumala lapsed,
keda paadumus ei vii pimedusse, vaid kelle südame
võib Su Sõna üha uuesti avada; need, kes kuulevad Jumala häält
ja teevad seda, mida Jumal tahab. Issand, hoia meid paadumuse eest.
Kui näeme, et kuskil läheb viltu või näeme oma elus pattu,
lase meil olla need, kes oma pattu kiiresti tunnistavad,
kes on valmis sellest kiiresti loobuma
ja kes teevad kiiresti seda, mis on sinu tahtmine.
Lase meil erineda maailmast, kuigi nad pilkavad ja sõimavad meid
ning peavad vahest hulluks.
Lase meil olla need Jumala mehed ja naised,
kelle jalad on tugevasti õhus; kes käivad usus, mitte nägemises,
Jeesuse nimel. Aamen.
Nii lõppes Tapani Suonto õpetus paadumusest.
Kui sa eelmist saadet ei vaadanud ja selle esimest osa ei näinud,
pole midagi.
Sul on võimalik minna internetis TV7 programmiarhiivi
ja sealt leiad ka õpetuse esimese osa.
See on tänaseks kõik. Aitäh vaatamast!
Õnnistatud nädalat!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Uurime oma saate vaadatavust Eestis.
Kui käesolev saade sind puudutas,
palun teata meile sellest e-postiaadressil -
toimisto@onewaymission.fi
Saadet toetasid Stenroos Oy ja Häkkinen Oy
Tõlge: Monika Jaaguri
toimisto@onewaymission.fi