"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Ma tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Selle viisiga algas One Way saade.
Nagu tavaliselt, toodab saadet misjoniühendus One Way Mission.
Tere tulemast saatesse!
Täna on meil eetris veel suvine kordussaade
ja Tapani Suonto õpetusteemaks on "Usk Jumalasse".
Iiob ütles: "Kiidetud olgu Issanda nimi."
Ta ei nurisenud ega mässanud, vaid tänas Jumalat.
Muidugi olid tal hiljem suured võitlused,
kuid ta ei pööranud Elavale Jumalale kunagi kibestununa selga.
Nurisemine, kõige pidevalt negatiivsena nägemine
ja elu üle hädaldamine on uskmatuse vili.
Seepärast ütleb Piibel:
"Ärge ka nurisege, nagu mõned neist nurisesid."
Nurin viib vaimsesse pimedusse ja see viib meid kõrbesse.
Iisraeli rahvas nurises Jumala vastu ja see viis nad 40 aastaks kõrbe.
Nad rändasid 40 aastat kõrbes vaid seetõttu,
et nende südames ei olnud tõelist usku Jumalasse.
Nendega juhtunu on eeskujuks ja meie hoiatamiseks kirja pandud.
ütleb Piibel.
Kui Piibel on uskmatuse vili, siis usu vili on tänu.
Ka vastuolude ja pettumuste keskel.
Kuidas saab inimene tänada Jumalat ka vastuoludes
pettumustes ja muredes? Kuidas see võimalik on?
Kas selles on üldse loogikat?
Võime tänada Jumalat ja võiksime öelda,
et Jumalat on palju kergem tänada, kui usume ja mõistame,
et Jumal on tuleviku Jumal.
Jumal ei ole mineviku Jumal. Minevik kustutatakse ära.
Kõik vead, ebaõnnestumised ja mured pühitakse ära,
Jumal loob uut ka täna.
Temas on alati ja igas olukorras tulevik.
Seetõttu peaksime just keset pettumusi mõistma
ja meenutama, kuidas meid on tabanud suur õnn,
kuna Jumal on astunud meie elu tragöödiate lavale
ja otsustanud parandada kõik, mis elus hävineb.
Meil on Kristuses uus tulevik ja Tema valmistatud tulevikku
ei saa kuidagi võrrelda ajalike kaotustega,
millega võime kokku puutuda.
Seetõttu ei ütle Jumal kunagi murdunud inimesele,
et sinu asjad on lootusetult hukas;
mitte ühelegi inimesele, isegi kui nende elu on täielik katastroof.
Kui Jumal astub lavale, on Ta täis lootust,
täis usku homsesse ja valab inimese südamesse lootust
ja tulevikku ning õhutab Jumalasse uskuma.
Kristuses on meil alati uus tulevik.
Jumal võib muuta kõik. Talle pole miski võimatu.
Piibel ütleb, et kõik tuleb kasuks neile, kes armastavad Jumalat.
See kirjakoht on kristlaste seas kindlasti üsna klisheelik,
kuid peatu ja mõtle korduvalt, mida Püha Vaim sulle ütleb.
Kõik, mis toimub, kõik vastuolud, raskused, pettumused,
tulevad kasuks neile, kes armastavad Jumalat.
Kui see on nii, ei pea me muretsema
ega vaatama tagasi oma elu pettumustele.
Väga harva räägitakse sellest, millest tahtsin täna rääkida -
uskmatusest.
Uskmatus on patt.
Seda ei öelda alati otse välja, kuid otsustasin täna öelda.
Uskmatus on patt, millest peaksime meelt parandama.
Peaksime vihkama uskmatust ja sellele elus kõigiti vastu seisma.
Uskmatus on viinud paljudelt kogu rõõmu, isegi pääste, kutsumise
ja eksitanud eemale Jumala plaanidest.
Uskmatus on võtnud paljudelt õnnistuse, mida Jumal tahaks anda.
Mõned on öelnud, et küllap meie Isa Jumal mõistab,
kui me nuriseme ja muretseme.
Küllap isa mõistab.
On tõsi, et Isa mõistab oma last ja armastab ka siis,
kui nad muretsevad, hädaldavad ja pidevalt kõige üle nurisevad,
kuid seesama mõistev ja armastav isa ütleb, et peame usus kasvama.
Ta ütleb: uskuge Jumalasse ja uskuge minusse.
Seisin kord elus tähtsa otsuse ees ja see nõudis usku.
Mu meelt valdasid ebausk ja mitmed hirmutavad tulevikupildid ja mured.
Öösel võitlesin nende asjadega ja otsustasin,
et neid samme ma ei tee.
Kui olin otsustanud ja tee valinud, tuli hea uni.
Valitses rahu ja teadsin, et hommikul on kõik selge.
Teadsin, mida pean tegema, otsustasin tegutseda turvaliselt,
nii nagu ise õigeks pean.
Hommikul ärkasin nagu tavaliselt palvetama ja Piiblit uurima
ning Jumal andis mulle Piiblist ühe kirjakoha, mis ütles:
temale ei meeldinud õnnistamine ja see eemaldus temast.
Laul 109:17
Mõistsin, et olen uskmatuses Jumalale selja pööranud
ja isegi Jumal ei saa mind aidata,
kui ma usus taas Tema poole ei pöördu.
Parandasin tol hommikul meelt, palusin andeks oma uskmatust
ja palusin, et Jumal juhataks ja avaks tee oma tahtmist mööda.
Jumal tegi seda ja kõik, mida kartsin,
mille pärast olin muretsenud nii, et kaotasin une,
Jumal eemaldas ja Tal oli vastus kõikidele probleemidele,
kõigile küsimustele, millega olin maadelnud ilmaasjata.
Jumal ei eelda meilt usku imedesse, kuid Ta eeldab usku Jumalasse.
Ilma usuta on võimatu meelepärane olla.
Maine inimene jääb meeleldi ebausu maailma.
Elaksime parema meelega nägemises kui usus.
Tahame abi, lohutust ja kõiki õnnistusi siin, praegu ja kohe,
kuid meil on raske usus edasi minna, kui midagi pole näha.
Maine inimene ei taha uskuda, ta tahab konkreetseid vastuseid.
Pea siiski meeles kirjakohta:
Õndsad on need, kes ei näe, kuid siiski usuvad.
Õnnelikud on need, kellel pole veel vastuseid,
kes ei tea lahendusi ja usuvad ometi Jumalat.
Neil polegi vaja teada, nad peavad vaid uskuma Jumalasse,
kes on hea, kes on kõikvõimas, kes armastab ja on ustav.
Jumal hoolitseb kõige eest.
Uskmatus võib viia inimese, isegi Jumala lapse,
sügavasse süngusse.
Paljud Jumala lapsed on sattunud sellisesse süngusse,
nii et enesetappu on peetud ainsaks võimaluseks.
Uskmatus on seetõttu ohtlik, et see on patt.
See on kuradi võimsaim relv koguduse vastu.
Jeesus ütles Peetrusele:
Ma olen sinu eest palvetanud, et su usk ei lõpeks.
Seegi on võimalik, et meie usk võib lõppeda.
Seetõttu vajame Kristust ja Tema lähedust
ning peame mõistma, kui ohtlik on toita oma südames uskmatust.
Uskmatus on kui ema ja kõik muud patud on selle pojad.
Kõigepealt tuleb uskmatus ja selle kaudu tuleb inimese ellu
mitmeid teisigi patte.
Kui meil oleks täiuslik usk nagu Jeesusel Kristusel,
poleks patul meie üle mingit võimu.
Kui oleme usus nõrgad, hiilib patt tihtipeale ukse taga.
Mäletate, kuidas Iisraeli rännak tõotatud maale pidi olema lühike,
kuid kestis ligi 40 aastat.
Vahel viib uskmatus meid karistusringile.
Minagi olen seal vahel käinud.
Nagu laskesuusatamise võistlustel - kui lased mööda,
pead tegema karistusringi ja vahest mitugi.
Arvan, et me kõik peame vahel mõne karistusringi tegema.
Kuid ära jää selle ringi peale, vaid jätka usus teekonda edasi.
Vihka uskmatust, sest karistusringid võivad kesta aastaid.
Iisraeli rahval kestsid nad 40 aastat.
Üks Iisraeli karistusringide põhjus oli nende nurisemine.
Nende elus polnud usu vilja, vaid uskmatuse viljad.
Usu kasv, vaimne kasv on vältimatu, see ei ole valikuvõimalus.
See on meile kõigile elus vältimatu.
Et elada Kristuses õnnistatud elu, peame kasvama.
Tean, kui raskest asjast ma räägin -
usk Jumalasse keset muret ja raskusi on vahel üllatavalt raske.
Noore usklikuna olin murest murtud, elu tundus kaela varisevat
ja mulle näis, et surmgi on kergem kui elu.
Olin üsna masendunud. Ma ei olnud haiguslikus masenduses.
On masendust, mida tekitab üleväsimus ja inimene haigestub.
Jumal tahab sellest parandada ja üles tõsta.
Võime aga sattuda masendusse ja muredesse üksnes seetõttu,
et hakkame uskmatuses hirmsasti muretsema.
Nii juhtus ka minuga.
Olen mureorus ja läksin ühele kodukoosolekule palvetama.
Olin nii kurnatud, et olin sõnatu ja üks kohal viibinud hingehoidja
nägi minu muret ja koormat.
Ta mõistis, et see noormees on sellise koorma all,
et ei suuda isegi palvetada ega midagi öelda.
Ta ütles mulle: "Ma ütlen ees ja sina korda minu järel."
Ta ütles: "Tänu Jeesus."
See oli üsna raske, aga tegin oma suu siiski lahti.
Ütlesin: "Tänu Jeesus." "Ülistus sulle." Kordasin seda.
Hakkasime Jumalat tänama kõige selle mure ja koorma eest.
Kui olin veidi aega tema järel korranud,
hakkas mu vaim elustuma ja hakkasin Jumalat südamest tänama.
Siis mõistsin, milles asi.
"Usk on kindel usaldus selle vastu, mida oodatakse,
ja sirutumine selle järgi, mida ei nähta." (Soome tõlge)
Peame usus edasi sirutuma, mitte karistusringile jääma.
Peame välja sirutuma ja tänama Jumalat ka siis,
kui uskmatus luurab ukse taga.
Kui sirutume välja ja võtame elus usu hoiaku,
usume, et Jumal on hea, otsustame uskuda Jumalat,
hakkab Püha Vaim meid elustama.
Tänu avab elus usu perspektiivi, see avab Pühale Vaimule võimaluse
meid uskmatuses aidata.
Oleme nii abitud ja jõuetud, et ei saa ise usuvõitluses hakkama.
Kui pöördume Jumala poole kõigis olukordades tänuga,
annab Jumal meile abi.
Kui Paulus ja Siilas olid vangis, hakkasid nad ülistuslaule laulma
ja Jumalat tänama ning Jumal sekkus nende olukorda.
Meie eluvõitlus on väga näitlik võrdpilt.
Oleme vahel mitmete murede vangis, kuid seal kongis olles
peame pöörduma Jumala poole ja tänama Teda.
Kui usus edasi liigume, tuleb Jumal, tõstab meid üles ja kannab meid.
Tänu austab Jumalat ka vastuolude keskel.
See viib meid kiitusse ja ülistusse.
Tänu kuulutab Jumala võitu, kuid nurin pilkab Jumalat.
Nurin, kibedus ja mäss kuulutavad kaotust, mitte võitu.
Seetõttu elan põhimõttel, et kui koormad muutuvad liiga raskeks,
loovutan need kõik usus Jumalale ja tänan Teda selle eest,
et need on Tema käes.
Piibel ütleb: "Heitke kõik oma mure tema peale,
sest tema peab teie eest hoolt."
Piibel ei ütle, et heitke kõik oma mure Tema peale,
siis Ta peab teie eest hoolt.
Ta hoolitseb isegi siis, kui sina muretsed,
Ta ei hülga sind, kuid tahab, et loovutaksid oma mured,
sest Ta hoolitseb omade eest igal juhul.
Kui loovutad oma mured Temale, keeldu nende peale mõtlemast.
Kui nad meenuvad, täna Issandat, et need on Tema käes
ja Tema hoolitseb kõige eest.
Tee endale selgeks, et sul on tulevik Jumalas,
kus iganes sa oled, milline tahes on sinu eluolukord.
Kõikide pettumuste ja murede keskel on sul tulevik Jumalas,
Tema hoolitseb kõige eest.
Võidud ja kaotused otsustatakse inimese südames.
Seetõttu on südameruum äärmiselt tähtis.
Seepärast ütles Jeesus: "Teie süda ärgu ehmugu.
Uskuge Jumalasse ja uskuge minusse. Minu Isa majas on palju eluasemeid.
Kui see nii ei oleks, kas ma oleksin teile ütelnud:
Ma lähen teile aset valmistama?"
Jeesus pöörab meie pilgu tulevikku: Ta on valmistamas meile aset.
Meil on tulevik Kristuses, mistõttu on meil on alus
uskuda Jumalasse, mitte muretseda siis,
kui võime oma mured Talle jätta.
Tänapäeva kristlus orienteerub edule, õnnestumisele ja õnnistusele.
Üha enam mõeldakse, et tõeline usk
viib kordaläinud elusse ja õnnestunud abiellu,
õnnestunud lastekasvatusse, õnnestunud ärisse.
See viib kõiges kordaminekule, raskustevabasse ellu.
Paljud mõtlevad nii.
Kui seda ei juhtu, siis habras inimene,
kes seda edu ja õnnistust ootab, kujutledes, et tee on nii kerge,
vajub ta nurinasse, kibedusse ja pettumusse,
sest elu ei ole selline nagu ta ette kujutas.
Mida ütleb Jeesus meie elu kohta?
Luuka 14:33 ütleb Jeesus:
"Nõnda ka igaüks teie seast, kes ei loobu kõigest mis tal on,
ei või olla minu jünger."
Jeesus ei räägi midagi õnnistuste saamisest, kordaminekuist,
vaid loobumisest.
Ta ütleb, et kui sa ei loobu kõigest, mis sul praegu on,
ei saa sa olla Kristuse jünger.
Jumal ei ole Coca-Cola-automaat, et saad sealt alati kõik, mida käsid.
Kui kristlase elu oleks selline, kummardaksime kõiki ebajumalaid,
mida me Jumalalt tellime ja meie elu oleks kõike muud,
kui õnnistatud Kristuses.
Jumal vastab ka meie palvetele ja õnnistab omi,
kuid kristlase elu alus ei ole see, mida saame,
vaid see, et anname kõik Kristusele.
Jeesus ütles: "Tõesti ma ütlen teile,
ei ole kedagi, kes maja või vennad või õed või ema või isa või naise
või põllud on maha jätnud Jumala kuningriigi pärast,
ega saaks mitmekordselt tagasi nüüd selsinasel ajal
ja tulevases maailmaajastus igavest elu!" (soome piiblitõlge)
Kord, Teise Maailmasõja lõpul, olid Inglise sõdurid vangilaagris
ja üks neist oli salaja kaasa toonud raadiovastuvõtja.
Ühel hommikul kuulsid nad BBC uudistesaatest teadet,
et Hitler on surnud, Saksa armee on alla andnud
ja sõda on lõppenud.
Suur rõõm täitis Briti sõjavange, kui nad kuulsid sõja lõpust,
kuid Saksa valvurid seda ei teadnud, kuna nende ühendus peakorteriga
ei töötanud.
Vangid ei saanud valvureile öelda, et sõda on läbi,
kuna kui nood oleks teada saanud, et neil on raadiovastuvõtja,
oleks nad maha lastud.
Seetõttu pidid nad kogu päeva teesklema,
et sõda kestab ja kõik on halvasti, käima ringi murest murtuina,
et valvurid ei saaks teada nende raadiovastuvõtja olemasolust.
Siis saabus öö ja nad nägid, kuidas sakslased relvad maha panid,
väravad avasid ja põgenesid ümberkaudsetesse mägedesse.
Lõpuks jõudis ka nendeni sõnum sõja lõppemisest.
Mõned küsivad, millal Briti sõjavangid vabaks said?
Võib öelda, et nad olid vabad hetkel, kui nendeni jõudis sõnum
vaenlase alistumisest. Nad said sisemiselt vabaks.
Elu aga jätkus endiselt.
Tahan öelda täna, et nad said vabaks hetkel,
kui nendeni jõudis sõnum ja nad uskusid seda.
Nad pidid seda uskuma, et nad võiksid vaimus vabad olla.
Nii on ka meiega.
Meile on saabunud sõnum taevasest peakorterist:
sõda on lõppenud, kurat on Kolgatal võidetud,
Jeesus Kristus on saanud Kolgatal täie võidu,
kuid sõnum pole veel vaenlaseni jõudnud.
Elame veel hetke nii nagu midagi poleks juhtunud.
Kurat saab veel hetke lärmata ja me võitleme kogudusena,
kuid sõda on juba lõppenud. See lõppes Kolgata ristil.
Jeesus Kristus sai täieliku võidu.
Kuigi oleme selle ajastu ahistustes nii mõnelgi viisil orjuses,
võime vaimus vabad olla.
Ja kuna võit on juba saavutatud ja me usume seda,
pöördub meie süda üha uuesti ja uuesti keset kõike võitlust
tänades ja ülistades Jumala poole, kes on teinud Kolgatal suuri asju,
nii et me patused oleme saanud täieliku võidu.
See on tänaseks kõik. Aitäh vaatamast!
Kohtume nädala pärast!
Õnnistatud õhtu jätku ja kogu järgmist nädalat!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Uurime oma saate vaadatavust Eestis.
Kui käesolev saade sind puudutas,
palun teata meile sellest e-postiaadressil -
toimisto@onewaymission.fi
Saadet toetasid Stenroos Oy ja Häkkinen Oy
Tõlge: Monika Jaaguri
toimisto@onewaymission.fi