"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Nii algas One Way saade.
Nagu tavaliselt, toodab saadet misjoniühendus "One Way Mission".
Tere tulemast saatesse!
Täna kuuleme uudiseid meie Soome naistekodutööst
ja õpetusosas jätkab Esa Juutilainen eelmisel nädalal alustatud teemat.
Alustuseks näeme väikese lõigu filmist "Maria"
Seal kõnnib teed ju väike Maria, vaid harva öösel teda näha saab,
ta käib üksi mööda tänavaid, keegi ei tunne Mariat.
Ta kõnnib vaikselt öösel mõteldes, tühi linn vaid paneb tähele
kui vaateakent peksvad vihmaveed, seal pilti kahvatut ta näeb.
Ravimeid Maria kuritarvitab ta haige on ja kõike pelgab
inimseltskond talle haiget teeb, vaid öösel elab Maria.
Nii kõnnib öösel jälle Maria, ta hinge tõmbab pargi trepi peal
ja vana nunnakloostri ette seal jääb ta istuma.
Seejärel näeb ta miskit kummalist - mees astub välja puude varjudest
vaikselt tüdrukule läheneb: Ära karda, Maria!
Mees naeratades käe sirutab ja tema arme näeb siis Maria
vana nunnakloostri esisel ta kohtab Issandat.
Ei enam valusid, ei pelgamist, kui Jeesus õrnalt teda puudutab
ja sülle võtab väikse Maria, on taevas maa peal.
- Elsa-kodu, tere päevast!
Kas tõesti? Milline on olukord praegu?
Kas ta on nüüd ise valmis tulema? On väga oluline, et ta ise tahab.
Vaatame, mida saame teha ja tuleme appi.
Tere tulemast!
See oli lõik meie naistekodutööst rääkivast filmist "Maria".
One Way'l on Soomes kolm meeste- ja kaks naistekodu.
Neis aidatakse elu hammasrataste vahele jäänud inimesi,
nagu Jeesus ütles: "Mul oli nälg ja te andsite mulle süüa,
olin kodutu ja te võtsite mind vastu."
Seda meie kodudes tehaksegi.
Sirkka-Liisa Sivonen juhib meie naistekodutööd
ja oli ka töö asutamise juures.
Nüüd on Sirkka-Liisa minuga stuudios.
- Tere tulemast! - Aitäh!
- Filmis oli Maria nii hirmunud, et suutis elada vaid öösel.
Ta kartis inimesi.
Kas see vastab ka tõele mõnede meie klientide puhul?
- Mitte ainult mõnede, vaid enamuse tüdrukute puhul,
kes põgenevad mõne kaaslase eest.
Nad kardavad kas omaenda elu või tekitab hirmu keegi teine.
Võiks öelda ühe meie rahvuspoeedi sõnadega:
inimene oma elu orjana.
Seda olen näinud mitme puhul ja nägi ka äsjases filmilõigus.
- Vahel on inimestel sellisest abitööst
liialt roosiline ettekujutus.
Seetõttu vaatame veel teisegi lõigu
meie naistekodutööst rääkivast filmist "Maria".
- Toon sulle villased sokid. Vaatan, et sul on vist külm.
- Sa ikka ei saa eemale hoida ja pead segama oma villaste sokkidega!
Kao minema!
- Milline on tegelikult töö katkiste naistega?
- Selles lõigus näidati üht väga olulist seika -
viha ja pahameel, mis varjavad tavaliselt hirmu.
Film põhineb mitme inimese elul.
Üks grupp on ärakasutatud naised.
Siin on näiteks üks lapsena ärakasutatud tüdruk,
kes ei julgenud seda kunagi kellelegi rääkida
ja avanes alles 50-aastasena.
Lapsena tuli omandada mingisugune elustiil -
'keegi ei tohi liiga lähedale tulla' ja 'mina olen süüdi'.
Ta kannab seda kaasas, see põhjustab agressiivsust
ja üksindustuska, mis on paljude naiste probleem.
- Mis seejärel peegeldub ka suhteis nendega, kes püüavad aidata.
- Absoluutselt! Keegi ju tuleb lähedale!
Nende reviir satub ohtu - nad kardavad, et saavad haiget,
kui keegi tuleb liiga lähedale.
Läheduse ja hoolimisega on tihtipeale seotud ka valu.
- Oled teinud seda tööd juba kaua.
Kuidas sellega igapäevaselt hakkama saad?
- Olen minagi lihast ja luust ning loodetavasti on mul ka hing.
Väsin lihtsalt vahel.
On kummaline, et kümne tööaasta jooksul
on väsimushetkedel saabunud abi just õigel viisil.
Vahel saab hakkama väga väheste jõuvarudega,
aga kuhu Jumal kutsub, võin rõõmsalt öelda,
et seal on olnud just piisavalt, mitte liiga palju.
Vastasel juhul läheksime puhevile ja arvaksime, et teeme kõike ise.
On rõõm olla lihast ja luust väsinud inimeste keskel.
- Vaatame veel ühe lõigu filmist "Maria".
- Kuhu me õigupoolest sõidame? Ma ei saa üldse aru, kuhu me läheme?
Ma pean vältima ...
Ma nüüd lähen ja sina ei tule minuga sinna kaasa.
- Tulen sulle siis järgi, kui arstid loa annavad.
Ootame sind koju turvalise meelega.
- Kui psüühika läheb rikki, võib inimene täiesti koost laguneda.
Seda tuleb ka tavaelus ette. Kuid see ei ole veel kõige lõpp.
- Nähtud juhtumis õnnestus sellel inimesel taas jalule tõusta.
Ta jõudis elus murdepunkti. Talt olid lapsed ära võetud
ja ta oli kõik kaotanud.
Muidugi oli tal ka juba varases lapsepõlves raskusi olnud.
Lõpuks ta peatus ja see oli väga vajalik.
See oli juba mitmes kord, kui ta seal käis.
Tõeline põhi jõudis kätte ja midagi pidi juhtuma.
Ta hakkas toetuma ka muule kui ainult lähedastele
ja oma jõule.
Hetkel on meil üllatavalt palju naisi,
nende arv on viimase kümne aastaga kasvanud,
kes end lõiguvad.
See kaasneb narkomaailmaga ja selle mõju
on tunduvalt tugevam kui10 aastat tagasi.
Kui küsisin ühelt tüdrukult, kes tuli vaimuhaiglareisilt,
mis ajab inimese ennast lõikuma, vastas ta,
et osaliselt püüab inimene end oma tegude eest karistada
ja teiseks valmistab see rahuldust.
Asjad lähevad tänapäeval nii sügavale
ja sellest kõigest peaks rohkem rääkima.
Ja sealt võib paraneda, nagu ka see tüdruk,
keda äsja nägime.
- Jeesus, kui sa oled olemas, tule ka minu ellu.
- Sind on läkitatud aitama väga katkiseid naisi,
kelle ainus abi on tihti elavale usule tulemine
Jeesuses Kristuses.
Kas sul on palju selliseid näiteid ja lugusid inimestest,
kelle elud on täielikult muutunud?
- Sellele küsimusele peaks vastama: loomulikult ja palju!
Aga meie kodu on olnud õnnistatud kohaks paljudele.
Me ei peida lampi vaka alla ja näitame, et siin on tee.
Kui on ainult üks tee, läheb see tihti kas üles või alla.
Meie suuname neid ülespoole, näitame tee kätte
ja aitame neid praktilistes asjades, nagu töökohad ja koolid.
Meie ajal on oluline, et inimene saaks õnnestumisest rõõmu tunda.
Esmatähtis on siiski see, et meil on tee.
Teekond on lühike ja näitame selles suunas valgust.
See ongi kõige tuum ja seda meid ongi läkitatud tegema.
- Aitäh, oli tore sinu tööst kuulda.
Palju õnnistusi ja jõudu edaspidiseks sinu nõudlikuks töös!
- Nagu paha uni oleks möödas.
Üksindusest, mida tundsin, sai pigem sõber,
või ehk oli see siiski pahim vaenlane.
Turvatundepuudus ja häbi.
Ma ei oleks kunagi uskunud, et kogu üksindushäbi ja viha seest
on võimalik jõuda nii sügava rahuni,
kuhu olen pärast siia saabumist vähehaaval kasvanud,
ja tugevamaks muutuda.
Nüüd järgneb saate õpetusosa, mida viib läbi Esa Juutilainen,
kes jätkab eelmise nädala õpetust teemal:
"Lähedane suhe Jeesusega".
Apostlite teod 5:40 ja edasi -
"Ja kui apostlid olid sisse kutsutud, peksid nad neid
ja keelasid neid rääkimast Jeesuse nimel ja lasksid nad minema.
Aga nemad läksid Suurkohtu eest minema, rõõmsad sellest,
et neid oli väärt arvatud kannatama teotust selle nime pärast.
Ja nad ei lakanud iga päev pühakojas ja kodasid mööda
õpetamast evangeeliumi Kristusest Jeesusest."
Kui meie südames on Jeesuse armastus, ei pea me kartma isegi tagakiusu,
rääkimata majanduslikest või muudest inimlikest raskustest.
Vajame kohtumist Jumalaga, et asjad meie elus paika läheksid.
Peaksime igatsema sellist kohtumist rohkem kui midagi muud maailmas.
Piiblist näeb, kuidas Jumal on muutnud paljude elud ühe päevaga.
Jumal ilmus neile.
Aabrahamile ilmus Jumal Haaranis, Jaakobile unes,
Moosesele põlevas põõsas, Giideonile, Saamuelile, Taavetile,
Jesajale, Jeremijale ja paljudele teistele prohvetitele.
Need on vaid mõned näited.
Nende elu muutus ühe hetkega - Jumal ilmus ja rääkis nendega.
Piibel ei räägi palju nende elust ja milline oli nende igatsus
Jumala järgi enne kohtumist, on siiski näha,
et nad olid otsinud Jumalat.
Nad olid vastanud Jumala kutsele, kui Ta neid enda poole tõmbas.
Nad igatsesid kohtumist Jumalaga.
Neil oli janu ja tuli päev, mil Jumal muutis nende elu.
Olin noor, olin olnud usus mõne aasta,
kui viibisin nelipühilaste suvekonverentsil,
kus üks prohvet prohveteeris, et mind ootavad ees rasked ajad
ja kui ma ei saa uut jõudu, ei pea ma vastu.
Võtsin seda väga tõsiselt ja kogesin, et Jumal rääkis mulle.
Hakkasin otsima Jumalat ja ühel ööpalvel
ilmus Jumal mulle nii võimsalt, et see oli lausa väljakannatamatu.
Hüüdsin Jumala poole, et aitab küll, ma ei jaksa rohkem.
Jumal ilmus mulle tookord. Aga ei piisa sellest,
et Jumal ilmus meile kunagi kümneid aastaid tagasi,
vaid vajame, et Jumal saaks end meile pidevalt ilmutada.
Paljudel on võime kuulata nii, et asjad tulevad ühest kõrvast sisse
ja lähevad teisest välja.
Kui Jumal meiega räägib, paneme tihti mõlemad kõrvad kinni
ja korrutame endile, et Jumal ei ole minuga rääkinud.
Kui oleme janused, võtame vastu kõik,
mida Jumal meile räägib ja peame meeles kõik,
mis Ta on meile rääkinud.
Eelkõige need sõnad, mis sütitavad meie südamed.
1 Saamueli 3:19 - "Ja Saamuel kasvas
ning Jehoova oli temaga ega lasknud ainustki oma sõna tühja minna."
Kui meil on janu Jumala järgi, ei lase me Jumala sõnadel
tühja minna.
Võtame vastu Jumala räägitu ja laseme Jumalal oma südames töötada.
Jumala Sõna toob meie südames esile, mida Jumal tahab
ja meie südames süttib usk Jumalasse.
Olen veendunud, et kui igatseme meeleheitlikult kohtumist Jumalaga,
saabub päev, mil Jumal ilmub.
See sõltub vaid sellest, kui janused me oleme.
Unustame tihti, et Piiblis mainitud Jumala kangelased
olid samasugused kui meie.
Võime mõelda, et ma ei ole selline, hea kui uskki otsani säiliks.
Ma ei ole ususangar ega midagi.
Piibel ei ütle, et Jumala sangarid olid tugevad,
ja Jumal ilmus neile seepärast.
Heebrea kirja järgi olid nad nõrgad ja said oma nõtruses tugevaks.
Nad olid täpselt samasugused kui meie.
Võideldes Jumala võitlust, said nad nõrkuses jõudu
ja Jumal tegi nad vägevateks.
Nad olid inimesed, kes vastasid Jumala kutsele:
"Kadeduseni ta himustab vaimu, kes meis elab."
Küsimus ei ole Jumala otsimises ja Temaga osaduse igatsemises,
vaid selles, et Jumala Vaim otsib meid
ja igatseb osadust meiega.
Vaid seda kutset vastu võttes, võime jõuda ellu,
mille Jumal on meie jaoks valmis pannud.
Kui Jumal su südames sellist igatsust õhutab,
ära vaigista seda.
Jumal võib meid vahel enda ligi tõmmata katsumuste kaudu.
Kõik võib tunduda nii tühise, tühja ja väärtusetuna -
ka see on Jumala tõmme, kuna Ta tahab näidata,
et meie elus on midagi kallihinnalisemat.
Paljud Jumala inimesed on vastanud sellele janule
ja hakanud Jumalat otsima.
Laul 42:6 räägib ühest sellisest inimesest.
See laul on mind viimasel ajal väga tugevalt puudutanud.
"Miks sa oled nii rõhutud, mu hing, ja nii rahutu mu sees?
Oota Jumalat, sest ma tahan teda veel tänada
ta palge abi eest!
Mu Jumal, mu hing on rõhutud mu sees!
Seepärast ma tuletan sind meele Jordani maal ja Hermoni tippudel
ja Mitsari mäel!
Sügavus hüüab sügavusele sinu koskede kohisemises;
kõik su veevood ja su lained käivad mu üle!
Päeval annab Jehoova käsku oma heldusele
ja öösel kostab minult laul temale, palve mu elu Jumala poole!
Ma ütlen Jumalale, oma kaljule: 'Mispärast sa oled mind unustanud?
Mispärast ma pean käima kurvalt oma vaenlase surve all?'
Otsegu konte närides teotavad mind mu rõhujad,
kui nad iga päev mu vastu ütlevad: 'Kus on su Jumal?'
Miks sa oled nii rõhutud, mu hing, ja nii rahutu mu sees?
Oota Jumalat, sest ma tahan teda veel tänada,
oma palge abi ja oma Jumalat!"
Siin kirjeldatakse ühe inimese janu Jumala järgi üsna võimsalt.
"Sügavus hüüab sügavusele sinu koskede kohisemises;
kõik su veevood ja su lained käivad mu üle!"
Olen kogenud seda ka oma elus.
Psalmist vastab sellele salmis 12: "Miks sa oled nii rõhutud, mu hing,
ja nii rahutu mu sees? Oota Jumalat,
sest ma tahan teda veel tänada, oma palge abi ja oma Jumalat!"
Ära arva, et teiste jaoks on Jumalaga kohtumine
või Jumala ilmumine kergem.
See tuleb kõigile võideldes ja Jumal juhib meid sellesse võitlusse.
See on Jumala arm, kui Jumal meis sellist janu loob.
See on Jumala and.
Kui koged, et Jumal ei tõmba sind eriliselt lähemale
või on Tema hääl vaibunud;
või on Jumal sind varem tõmmanud, kuid enam mitte, siis palu seda.
Ei ole midagi väärtuslikumat, kui kohata Jumalat isiklikult
ja saada selline suhe Jumalaga, kus võime Temaga rääkida
ja suhelda.
Vahel on inimestel raske uskuda, et Jumal räägib.
Olen kuulnud tihti väidet, et me ei vaja Jumalalt muud ilmutust
peale Tema Sõna; Jumal räägib meiega Sõnas
ja just selleks Ta meile oma Sõna andiski.
See ei ole nii.
Jumal tahab meiega vestelda, vastastikust mõju avaldada.
Jumal tahab meid kuulata ja et meie Teda kuulaksime.
Rääkisin kunagi Giideonist. Ta on hea näide.
Ingel ilmus Giideonile ja nimetas teda Jumala sangariks.
Mida vastas Giideon kõigepealt?
Kas ta ütles, et no tore, tahtsingi alati inglit näha;
kas sul oli asja ka, või astusid niisama läbi?
Giideon küsis kõigepealt, et kus on kõik Jumala suured teod,
millest meie esiisad on rääkinud?
Tema südames oli esiplaanil tahe näha Jumala tegusid.
Ta tahtis näha, mida Jumal Iisraeli rahva heaks teeb.
Esiisad rääkisid Jumala suurtest tegudest,
aga kus need tänapäeval on?
Kui meil oleks selline janu nagu Giideonil,
ilmuks Jumal meilegi samamoodi.
Jumal toimib ka tänapäeval samamoodi.
Paljud Jumala mehed ja naised võivad seda tunnistada.
Üks hetk võib muuta kogu elu.
On väga tüüpiline, et kui Jumal on ilmunud,
muutub Tema kõne meile väga loomulikuks.
Tundub iseenesestmõistetavana, et Jumal räägib meiega
ja me vestleme Temaga.
Jumal võib ühe inimese elu läbi suuri asju teha.
Piisab sellest, kui meie kõrvad on avatud Jumala häälele.
Vana lepingu ajal oli see vaid mõnede eesõigus.
Tänapäeval on Püha Vaim kogu liha peal.
Meil kõgil on õigus elada samasuguses suhtes Jumalaga,
nagu oli vana lepingu prohvetitel.
Alles siis, kui õpime elama osaduses Jumalaga,
saame teada, mis on tõeline usk.
Usk Jumalasse kasvab Jumalaga koos kogetud katsumustes.
Usk on Jumalaga osaduses käimise kõrvalprodukt.
Samas ei saa me tulla Jumala ligi, kui meil usku pole.
Jumal tekitab meis usu Temale läheneda.
Kui oleme Jumalale argielus kuulekad, näeme Jumala tegusid.
Algul väiksemaid, hiljem üha suuremaid
ja nii kasvab meie usk.
Kui Taanieli kolm sõpra viidi tulisesse ahju, nad ei kartnud.
Neil oli selline usk Jumalasse, et Jumal võib nad päästa.
Oleks olnud inimlik, kui nad oleks hirmust segi läinud.
Kuid Taanieli sõbrad olid elanud osaduses Jumalaga
ja nad olid näinud, mida Jumal võib nende eludes teha.
Nende usk oli kasvanud nii, et nad ei kartnud raasugi,
kui Nebukadnetsar tahtis neid tulisesse ahju visata.
Taanieli 3:15 - "...aga kui te ei kummarda,
heidetakse teid silmapilkselt tulisesse ahju!
Ja kes oleks see jumal, kes teid päästaks minu käest!
Sadrak, Meesak ja Abednego kostsid ning ütlesid kuningale:
'Nebukadnetsar! Selle peale pole meil tarvis sulle vastata sõnagi!
Kui see peab olema, võib meie Jumal, keda me tunneme, meid päästa:
ta päästab meid tulisest ahjust ja sinu käest, oh kuningas!
Aga kui mitte, siis olgu sul teada, kuningas,
et meie ei teeni su jumalaid ega kummarda kuldkuju,
mille sa oled lasknud püstitada!"
Kui elame osaduses Jumalaga, ei ole raske uskuda,
et kõik tuleb ühtlasi heaks neile, kes Jumalat armastavad.
Isegi tulisesse ahju sattumine.
Teame, et oleme Jumala käes ja kui Ta laseb meil tulisesse ahju sattuda,
siis me lähme sinna.
Neid tuliseid ahje on mitmesuguseid, paljud usklikud on neisse sattunud.
Üks misjonär näitas mulle fotosid Indoneesia kristlaste tagakiusust.
Üks kirik oli põletatud.
Kristlased põgenesid kirikusse peitu ja see pandi põlema.
Kui nad sealt välja jooksid, raiuti nad tükkideks
ja nende pead riputati teibaisse.
Need olid kohutavad pildid.
See on tänapäeva tõsiasi -
paljud usklikud maksavad täna oma usu eest sellist hinda.
Tegelikkuses on nad ehk palju õnnelikumad kui meie.
Wilkerson ütles aastaid tagasi, et Jumal testib Põhjamaid
neid majanduslikult õnnistades.
Võib öelda, et majanduslikud õnnistused
on muutunud Põhjamaade usklike suurimaks komistuskiviks.
Kui elame teatud raskustes või tagakiusus,
hoiab see meid vaimselt ärkvel.
Kui meil on elav osadus Jumalaga,
mis on pidev suhtlemine Jumalaga, ei vapusta meid ükski väline asi.
Piibel ütleb: nii nagu sinu päevad, on ka sinu jõud.
Võime seda oma eludes kogeda.
On kurb, kui usklik kaotab kogu varanduse.
Veelgi kurvem on see, kui ta kaotab seetõttu usu Jumalasse.
Tihti on lihtsam elada religioosset elu
ja loota sellele, et kui kord on juba päästetud saadud,
läheb tee aina edasi lõpuni välja, ükskõik, kuidas me elame.
Peaasi, et pattu ei tee.
Piibel ei õpeta nii.
Piibli järgi peame elama pidevas pühitsuses,
kasvama usus ja tulema Jumalale ligemale.
Tihti tuleb elus ette langemist.
Võib tulla halbu aegu, nagu varem palvetasime -
vahel juhib Jumal orgudesse ja vahel mäetippudele.
Kuigi elu sel moel vaheldub, Jumal kasvatab meid
selle kõige kaudu.
Tavatsen öelda, et raskused on valerõivais õnnistused.
Raskused ja katsumused kas kasvatavad meid Kristuses
või masendavad ja kibestavad.
Sama tuul võib viia ühe laeva itta ja teise läände.
Sõltub sellest, kuidas Tapani oma purjekat juhib.
Peame õppima nägema asju õiges perspektiivis.
Kui vaatame igaviku vaatevinklist, näeb kõik teisiti välja.
Üks mu surivoodis vähihaige sõber ütles naeratades suurtes valudes,
et saja aasta pärast ei tunne enam kuskil valu.
Jumalaga osaduses elades õpime tundma head Jumalat,
kelle kõik kavatsused on vaid head, kes peab alati silmas meie parimat.
On hea mõista, et oleme alati Jumala armastuse objektiks.
Jumala põhieesmärk meie elus on meid armastada.
Isegi siis, kui inimene lebab haiglas vähi tõttu suurtes valudes,
on ta sealgi Jumala armastuse objektiks.
Meie elus pole asju, mis ei tuleks meile kasuks,
kui armastame Jumalat.
Inimesel on raske seda mõista, kui ta pole õppinud
eluraskustega silmitsi seisma.
Kui tahame kasvada inimesteks, kes suudavad hädasolijaid aidata,
peame olema neid probleeme ja võitlusi oma elus ise kogenud
ja ise Kristuse kaudu võitnud.
Tundsin inimest, kelle elus toimus katastroof
ja teine läks teda lohutama ning ütles,
et mõistab teda väga hästi.
Tema elus olevat sama asi juhtunud, ta sai närvivapustuse,
veetis kolm kuud vaimuhaiglas ja mitu aastat töövõimetu
ning pole siiani veel täielikult toibunud.
Mõtlesin, et appike, mis lohutus see selline on.
Tõeline lohutus on see, kui oleme ise asjadega võidelnud,
need Kristusega koos võitnud ja ütleme inimestele,
et sa saad hakkama, minagi sain Jeesuse abiga hakkama.
Kui elame osaduses Jumalaga, õpime iga päev Tema kohta midagi uut.
Eelkõige õpime usaldama Jumala headust.
Ka siis, kui me ei mõista, mis meiega toimub.
Võime usaldada, et Jumal on ikkagi hea.
Palvetame tihti: "Jumal kasuta meid."
Enamgi kui teenimist, ootab Jumal meilt osadust endaga.
Et õpiksime armastama Jumalat rohkem kui midagi muud maailmas.
Et Jumala ligiolu muutuks meie jaoks kõigest muust tähtsamaks.
Keegi võib mõelda, et selline jutt on hädaohtlik.
Minultki on küsitud, kas ma ei karda seda rääkida?
Jumal võib mulle katsumuse läkitada.
Vastasin, et ei karda, kuna olen neis katsumustes
juba mitmeid kordi olnud.
Kuigi ma tean, kui puudulik ma olen, ei oota ma elus midagi muud,
kui vaid seda, et Jumal saaks tulla mu elus veelgi võimsamalt esile,
saaksin elada Talle lähemal ja leiaksin lähedasema suhte Temaga,
kui mul praegu on.
Kui see midagi maksab, siis olen selleks valmis.
Minagi pole alati Jumalale nii lähedal olnud.
On olnud aegu,mil olin kibestunud Jumala suhtes kõigi nende katsumuste eest.
Kuid nagu Peetruski ütles: Kuhu on meil minna,
sest sinul on igavese elu sõnad.
Kui mõistame, et meil ei ole ilma Jeesuseta elus muud lootust,
ei püüaks me otsida mingeid muid võimalusi.
Olen kõik unistused oma elus maha matnud.
Ei ole ühtki asja, mida ma elust tahaksin.
Noorena oli mul igasuguseid unistusi, kuid tänapäeval enam midagi.
See on üsna murettekitav.
See ei tähenda, et oleksin kõik endised unistused saavutanud.
Tegelikkuses ei ole ma midagi saavutanud.
Jumal on hakanud mu südames midagi uut tegema.
Seetõttu on minu palve, et Jumal saaks end mulle
uuel viisil ilmutada.
Kui õpime Jeesust armastama ja elama Temaga osaduses,
muutuvad meie väärtused.
Mida paremini Jeesust tunneme, seda rohkem Teda armastame.
Mida rohkem Teda armastame, seda enam tahame austada Tema nime.
Kui tahame elada Jeesuse lähedal, tunneb Püha Vaim meie elust rõõmu
ja Jumal on meiega ka siis, kui me seda ise ei tunne.
Tõeline alandlikkus on olla Jumalale sõnakuulelik.
Mis on alandlikkus?
Inimene ei saa olla alandlik mujal, kui Jumala läheduses.
Keegi on öelnud, et uhkuse tipp on märgata oma alandlikkust.
Kui kujutame ette, et oleme kohutavalt alandlikud,
oleme hoopis uhkuses.
Inimene näeb asju õiges perspektiivis vaid siis,
kui elab Jumala lähedal.
Ükski inimene ei pea siis end heaks ega püüa midagi olla,
vaid tahab ainult Jumalat austada.
Inimene ei mõtle siis enda peale, vaid kuidas Jumalale meeldida.
Elu Jumala lähedal on nagu armunu,
kes igatseb olla pidevalt koos oma armsamaga,
nagu minu noorim poeg, kes kuu aja pärast abiellub.
Nad veedavad kogu võimaliku aja koos.
Olen mõelnud, et ka meie suhe Jeesusega peaks selline olema.
Meil peaks kogu aeg olema igatsus olla Temaga koos.
Ei oma tähtsust, mis koosolemise ajal toimub,
vaid tähtis on koos olla.
Taimaal oli üks misjonär nimega Raul Laine.
Ta on tänaseks juba surnud, aga tal oli südamehaigus
ning ta sattus seal haiglasse.
Omastele öeldi, et ta sureb varsti.
Ühel päeval ilmus talle haiglas Jeesus ja seisis tema jalutsis.
Tema tütar rääkis mulle sellest.
Raul vaatas Jeesust ja Jeesus vaatas Raulile silma
ja ütles vaid ühe lause: "Oluline on vaid sina ja mina."
Raul Laine ütles, et tol hetkel pöördus kõik tema elus pea peale.
Ta oli kogu aeg mõelnud, kui palju ta oli ära teinud,
mida ta oli korda saatnud. Ta oli seda haigevoodiski mõelnud.
Äkitselt ta mõistis, et Jumala jaoks ei ole tähtis muu,
kui vaid tema suhe Jeesusega.
Juhtus ime - ta sai Jumalalt nii palju jõudu,
et paranes silmapilkselt, hüppas voodist välja
hakkas öösärgis keksima, kuna ei suutnud paigal seista.
Ta hüples mööda tuba ringi.
Õed tulid vaatama, mis toimub.
Ta elas seejärel veel mõned aastad.
Ta õppis alles surivoodil, kui tähtis on Jumalale
meie suhe Temaga.
Frank Monks on öelnud: "Tähtis pole mitte see,
mida sa Jumala heaks teed, vaid see, mida teed Temaga koos."
Tähtsaim pole see, mida teeme või anname Jumalale,
vaid see, mida teeme Jumalaga koos ja mida Jumal teeb meie kaudu.
Jumal tahab tegutseda meie kaudu, mitte nii,
et meie midagi Talle annaksime. Me ei saa Talle midagi anda.
Inimene ei saa võtta midagi, mida talle pole antud ülalt.
Tähtis on see, mida Jumal teeb meie kaudu.
Elu osaduses Jumalaga on vastus kõigile meie probleemidele.
Jeesus ütles: "Otsige esiti jumalariiki,
siis antakse teile kõike muud pealegi."
Tihti ajavad alles raskused meid jumalariiki otsima.
See on peamine põhjus, miks nimetan raskusi
valeriietesse mähitud õnnistusteks.
See ei pea nii olema.
Võime vastata Jumala armastuse kutsele.
Jumal tõmbab meid oma armastusega endale lähemale
ja me laseme Tal endaga ühendust võtta.
Tahaksin erandlikult küsida, kui palju on siin inimesi,
kes tahaksid leida uue suhte Jumalaga
ja tulla Talle ligemale.
Meid on päris palju.
Kui teeme oma elus selle otsuse, võib see tähendada muutusi.
Jumal võib võtta meid tõsiselt ja sekkuda.
Ütlesin noorena Jumalale, et tahan pääseda Talle ligemale,
ükskõik, mis see ka ei maksaks.
Kui seda hinda maksin, ütlesin Jumalale,
kas pean tõesti kõigest loobuma, et sellele teele asusin.
Jeesus ilmus mulle ja ütles: "Kui sa ei ole valmis
minu eest surema, ära asu sellele teele."
Mõistsin siis, et see võib maksta kõik,
kuid mul peab olema hoiak, et olen selleks valmis.
Selliste sõnadega lõppesid tänased 45 minutit.
Aitäh, et olid meiega.
Loodetavasti kohtume nädala pärast!
Väga õnnistatud nädalat!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Saadet toetasid: Stenroos Oy ja Häkkinen Oy
Tõlge: Monika Jaaguri