"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Tahan laulda, kuulutada -
ei leidu maailmast miskit paremat.
Ta on tee, tõde, Ta on elu,
uue elu leida võid sa Temas.
Nii algas One Way saade.
Nagu tavaliselt, toodab saadet misjoniühendus "One Way Mission".
Tere tulemast saatesse!
Tänase saate õpetusosas jutlustab Esa Juutilainen.
Enne kuuleme värskeid uudiseid Indiast Leena Kinnunenilt
ja näeme Kalevi Lehtineni intervjuu kordust
Pottipatist, Indias.
- Mida saaksid soomlased India heaks veel teha?
- Nad peaksid palvetama.
Siinne töö, mida ei toeta misjoniseltsid ega kogudused,
vajab suurt sõpraderingi, kes toetaksid seda nägemust
ja mõistaksid, et siin tehakse suuri asju
vähese raha ja rohke palvega.
Vabatahtlik nägemuse süttimine inimeste südametes,
tegutsema hakkamine, pühendumine, palve, osaduses olemine -
on kõik väga tähtis.
Julgeksin öelda soomlastele, et olen harva näinud
nii usutavat misjonitööd, kus vastutust kannavad
algusest peale kohalikud inimesed, kus investeeritakse tõsiselt
nende vähesesse koolitusse ja kus seistakse tõesti silmitsi
inimeste murega ning usutakse evangeeliumi väesse.
Töö eesmärgiks on isemajandamine, kuigi sinna on pikk tee.
Tahan öelda soomlastele, et uskuge,
siin toimub midagi suurt, siin on ärkamine.
See on usutav, aus, maalähedane jumalariigi töö.
Nii rääkis Kalevi Lehtinen mõni aasta tagasi Indias.
Täna kuuleme Indiast ka värskemaid uudiseid.
Minuga on stuudios Leena Kinnunen,
kes naases äsja misjonitiimiga Indiast.
- Tere tulemast saatesse! - Aitäh!
- Vastutad Indias One Way külas töö eest invaliididega.
Räägi, kuidas seal läheb.
- India invaliidide töö läheb hästi.
Oli tore näha, et invaliidide taastuskeskusesse
oli lisandunud head personali.
Oleme kaua palvetanud, et sinna tuleks usaldusväärseid
kristlikke vastutajaid.
Seal töötab nüüd üks tore abielupaar -
naine vastutab "Kaarisilla" töö eest ja mees on pastor,
kes vastutab One Way külas lastekodu töö eest.
Nad teevad tööd innukalt ja on valmis õppima uusi asju.
Nende endi sõnul on töö nende jaoks palvevastus.
Seal läheb igati hästi.
Seal on 27 invaliidi.
Toimub viipekeeleõpetust ja muud koolitustööd.
Oli rõõm näha, et sealne töö edeneb hästi.
- Kõlab hästi.
Vastutad hetkel seal ka leskede töö eest.
Kuidas neil läheb?
- Ka neil läheb hästi. Palju leski on vahetunud.
Paari viimase kuu jooksul on mõned lesed surnud
ja seetõttu on tulnud uusi.
Ka seal edeneb töö hästi. Lesed on tublid palvetajad.
Nad palvetavad iga päev ka soomlaste
ja One Way misjoni eest.
- Kahe nädala pikkusesse tiimireisi mahtus lisaks OneWay külale
ka muud. Kus te veel käisite?
- Osalesime üritusel "Reede Kristusele",
mis on kohalik noortekoosolek, mille eest vastutavad
One Way küla juhid Swarna ja Joel Kodali.
Kuulsin, et nad korraldasid ka sügisel noorteseminari,
kus osales ligi 2000 noort.
Noortekoosolekud toimuvad väga heas kohas,
kuna seal on palju ülikoole ja muid õppeasutusi.
Sealt tuli koosolekutele ka uskmatuid noore.
Koosolekute populaarsus üllatas kõiki ka koha peal.
Nad planeerivad moodustada noorte evangeliseerimistiimi,
mis läheb Visakhapatnamisse rahvaste juurde,
kes pole kunagi varem evangeeliumi kuulnud.
- Kas teiegi rühm külastas hõimukülasid?
- Jah. Käisime Visakhapatnami hõimude aladel.
Me ei kohanud küll neid uusi rahvaid,
kuna sinna oli pikk tee jalgsi ja õhtu oli käes.
Teiseks ei teatud veel, kuidas nad suhtuvad
valgetesse inimestesse, nii et nende juurde me ei jõudnud.
Käisime aga kohtumas kohalike inimestega
ja osalesime ristimisüritusel.
Joel Kodali õde teeb seal oma perega tööd.
Nad teevad head evangeliseerimistööd.
Kui inimesed tulevad usule, nad ristitakse kohe
ja nii osalesime ristimisüritusel.
- Väga huvitavad uudised.
Aitäh värskete sõnumite eest Indiast! - Aitäh!
Nüüd järgneb saate õpetusosa, mida viib läbi Esa Juutilainen.
Keegi ütles, et rahulolek on arengu lõpp.
Piibel ütleb, et rahulolu koos jumalakartusega
on suur tuluallikas. 1 Timoteuse 6:6
On olemas ka valerahulolu -
sellist, mis ei põhine Jumala tahtel.
On hea, et oskame olla rahul.
Olen tihti mõelnud, kas Jumal on rahul sellega,
et meie oleme rahul?
Kas Jumal on rahul sellega, kuidas elan,
kuidas oma aega kasutan ja kõige sellega,
mida oma elus igatsen ja tahan?
Olen mõelnud mõningate lähedaste tuttavate peale,
kes on elus väga edukad.
Nad on usklikud ja neil on olnud suur igatsus edu järele
ja Jumal on neid õnnistanud.
Kummagi puhul lõppes asi halvasti - edu võttis kogu usu.
Ühel neist oli palju andeid. Jumal kasutas teda võimsalt.
Neil oli Jumala antud sõnum ja tundsin noorena nende üle rõõmu.
Seejärel alustas ta äritegevust, kus oli väga edukas.
Mingil ajajärgul oli tal 22 ettevõtet.
Kui osalesin ärimeeste päevadel ning kõik pidid tutvustama ennast
ja oma firmat, siis ütles tema,
et ma ei hakka kõiki 22 ettevõtet ette lugema,
kus olen peaomanik, ainuomanik või tegevjuht.
Ta küll säilitas usu, aga kaotas võidmise oma elus.
Mõistsin, kui ohtlik on paluda Jumalalt edu
või armuandeid, või kui Jumal annab meile mida tahes,
ja meie süda ei ole pühendunud Temale.
Kui Jumal ei ole kõigepealt meie südant saanud,
võivad kõik õnnistused meie elus muutuda needuseks.
See puudutab ka vaimseid õnnistusi.
Kui mõtleme, millist suhet tahab Jumal meie
ja kõigi usklikega, kirjutab psalmist Laulus 73:28 -
"Aga minu õnn on, et olen Jumalale ligi!"
Kuhu on ehitatud meie õnn? Kas see on maistes asjades?
Kas see on lastes, peres ja edus või milleski muus?
Kas meie õnn sõltub sellest või on meie õnn selles,
et oleme lähedal Jumalale?
Fakt on, et kui me ei saa ühineda psalmisti sõnadega,
ei tunne me Jumalat väga hästi.
Kui tunneme Jumalat hästi, siis teame,
et pole olemas suuremat õnne elus, kui olla Jumala lähedal.
Taaveti suhet Jumalaga kirjeldab Laul 27:3 -
"Kui sõjavägi seab leeri mu vastu, ei karda mu süda mitte;
kui sõda puhkeb mu vastu, selgi korral ma loodaksin Tema peale!"
Taavet teadis, et koos Jumalaga olles,
ei kõiguta ükski asi maailmas tema õnne ega rahu.
Taavet oleks võinud öelda ka, et minu õnn on olla Jumala lähedal.
Kui meie õnn on Jumala läheduses, ei oma ükski väline asi tähendust.
Kui leiame elava osaduse Jumalaga, teame,
et kui meie vastu tõuseks ka sõda, leiaksime ikkagi varju.
Taaveti jaoks oli see väga konkreetne.
Ta sõdis tihti väheste meestega suurte armeede vastu
ja ta julges seda öelda.
Ta ei rääkinud teooriast, vaid praktikast.
Kui inimene teab, et ta on nii tugevalt Jumalas,
et ükski asi maailmas ei või seda kõigutada,
on südames tunne, et sa tead, et sa tead, et see on nii.
See ei ole ettekujutus ega luulud.
See on sügav hingamine ja kindlus Jumalas.
Tean, et ees on rasked ajad.
Võib-olla sa ei usu minu kogemusi ja ilmutusi.
Kui mõelda sellele, mida täna uudistes ja meedias räägitakse,
ootavad paljud hirmuga tulevasi maailmasündmusi -
kuhu jõuab maailm ja selle majandus.
Minu elus on olnud mitu hetke, kui Jumal on korduvalt rääkinud
erinevatel viisidel sellest, et Soomes on ees rasked ajad.
Õpetussõnad 24:10 -
"Kui oled hädaajal arg, siis on su jõud vähene!"
Kui meie õnn on maistes asjades, on meie vundament õhuke.
Usun, et Soomes tulevad täiesti teistsugused ajad,
kui oleme harjunud nägema.
12 aastat tagasi olin Vuosaare ujulas,
istusin üksinda saunas ja hakkasin Jumalat ülistama.
Mu südamesse tuli suur rõõm ja tänasin Jumalat,
et Soomes saab ujuda puhtas vees, käia saunas ja veel vähese rahaga.
Jumalat ülistades ja kõike nautides ütles Püha Vaim äkki väga selgelt:
Naudi nüüd, sest peagi pole sellest elatustasemest enam midagi järgi.
See oli niivõrd tugev Jumala hääl,
et kui sa seda pealt näeksid, sa teaksid, et Jumal räägib.
Muutun alati halliks, kui kuulen võimsalt Jumala häält.
Veri kaob peast, tekib tugev Jumala ligiolu tunne
ja samas ka nõrkus.
Olin 15-aastane, kui see mu elus esimest korda juhtus.
Ma ei olnud isegi usklik veel.
Jumal oli korra ka varem minuga rääkinud,
kui olin 11-aastane.
Tookord istus minu kõrval üks sõber, kes küsis:
Mis sinuga on, sa oled täiesti hall?
Mul on olnud mitmeid sarnaseid olukordi.
Kord läksin pärast palvetamist kööki ja mu naine oli seal.
Olin otsustanud endamisi, et ei räägi naisele,
mida Jumal oli mulle palves ilmutanud.
Naine vaatas mind ja küsis, mis Jumal sulle rääkis.
Ta nägi seda mu näost.
10-15 aastat tagasi juhtus Tikkurilas "Teebussi" tööd tehes selline lugu.
Olin palju palvetanud, et noori tuleks usule,
kuid neid oli vaid mõni.
Ometi oli Jumal võimsalt meiega ja tundsin Tema ligiolu.
Küsisin palves, miks noori rohkem pole,
kuigi kohtasime "Teebussis" ja tänavail tuhandeid.
Kord tuli üks poiss bussi ja istus minu vastu.
Ta küsis, kas pole masendav, et tulete siia igal reedel,
kuigi käisime üle nädala, annate meile teed ja saia
ning räägite Jeesusest ja keegi ei usu teid.
Jumala Vaim langes mu peale ja ütlesin poisile:
"Praegu ehk mitte, aga kui Soomes tulevad rasked ajad,
tulevad paljud teist usule."
See oli põnev, kuna see oli Jumala vastus mu palvetele.
Tavaliselt, kui saan Jumalalt teadmise sõna,
kogeb see, kellele selle edastan, seda Jumala sõnumina.
Paljud on hiljem öelnud, et kogesid,
nagu oleks Jumal nendega rääkinud.
Kui ütlesin need sõnad sellele poisile,
jäi mulle meelde tema näoilme, sest ta muutus alandlikuks
ja tema suhtumine muutus
ning ta hakkas väga alandlikult igasugu küsimusi küsima
ning näitas huvi usu vastu.
Mul oli aastaid olnud nägemus ärkamisest,
aga ma ei teadnud, millal.
Palvetasin kord taas selle ärkamise pärast
ja äkitselt ütles Jumala Vaim:
"Esa, ärkamine ei tule nii nagu sina arvad.
See ei tule enne, kui Soome on tulnud rasked ajad."
30 aastat tagasi leidis aset minu kõige võimsam kogemus.
Olin palves, Jumala Vaim tuli mu peale.
Nägin ühe võimsaima ilmutuse, mida iial olen kogenud.
Jumala Vaim oli võimsalt mu peal ja viis mind vaimus kaubamajja,
kus oli ehitud jõulukuusk ja kõikjal rippus jõulukaunistusi.
Seal oli palju inimesi šoppamas.
Hakkasin seal kõva häälega inimesi hoiatama,
et peagi juhtub midagi hirmsat.
Inimesed pöördusid ja vaatasid mind pilkavalt.
Äkitselt toimus väike maavärin ja paik kõikus.
Selle möödudes küsisid inimesed, kas rääkisin sellest.
Jätkasin prohveteerimist ja ütlesin, et ei,
ees on veel hullemad asjad.
Olukord muutus järjest hullemaks.
Inimesed jätkasid ostmist ja vahepeal paik värises.
Siis oli taas vaheaeg ja inimesed jätkasid ostmist.
Lõpuks tuli nii kõva värin, et jõulukaunistused kukkusid maha,
riiulid läksid ümber ja inimesed jooksid paanikas kaubamajast välja.
Vaatasin kassajärjekorda - osad kassiirid lahkusid,
mõned inimesed panid ostud kotti ning lahkusid maksmata,
teised lahkusid paanikas ilma ostudeta.
Nägin tohutut jõulukuuske ja äkitselt kukkus see ümber.
Äkitselt nägin seal üht kristlast põlvili palvetamas.
Kuusk kukkus otse tema poole.
Mõtlesin, kuidas saab see otse uskliku peale kukkuda?
Kuusk aga kaldus nii, et ei tabanud palvetajat.
Mu südames oli seda vaadates sügav rahu
ja mõistsin, kuidas Jumal kaitseb palvetavat kristlast kõigis oludes.
Selle nägemuse sõnum ei olnud hoiatus raskete aegade eest,
vaid eelkõige see, et Jumal võib kaitsta palvetavat kristlast
igasugustes olukordades.
Jumal tahab olla meie südames esimene.
Jumal on armukade meie armastuse suhtes.
Jumal ei taha olla meie südames ei teine ega kolmas,
vaid esimene.
Piibel ütleb Jakoobuse 4:5: "Või arvate, et Kiri asjata ütleb:
'Kadeduseni ta himustab vaimu, kes meis elab'?"
See kirjeldab, kuidas Jumal igatseb osadust meiega.
Tundub, et loen seda salmi igas teises Piiblitunnis.
Pean meelt parandama ja lugema seda igas Piiblitunnis.
See on Jumala jaoks üks tähtsamaid asju.
Kui Jumal tahab meiega osadust ja ka meie seda igatseme,
mis siis takistab Jumala ligiolu mitte kogemist?
Kas võid öelda oma südames, et sinul on Jumalaga selline osadus,
võimaks väita, et oled kohas, kus Jumal tahab?
Piibel räägib paljudest, kes elasid osaduses Jumalaga -
Eenok, Aabraham, Iisak, Jaakob, Saamuel, Taavet,
paljud prohvetid, Taaniel koos sõpradega jne.
Piibel räägib ka neist, kes elasid mingi aja osaduses Jumalaga,
kuid kaotasid selle hiljem.
Võid mõelda, et räägin nüüd mingist marginaalsest grupist -
inimestest, kellel on eriline kutse osadusse Jumalaga.
Väidan, et see kutse on meil kõigil,
Jumal on pannud meie kõigi südamesse igatsuse
pääseda elavasse osadusse Jumalaga ja elada seal.
Tähendamissõnas kümnest neitsist olid pooled neist rumalad
ja pooled targad.
Matteuse 24:12 -
"Ja et ülekohus läheb väga võimsaks, jaheneb paljude armastus."
Ei ole iseenesestmõistetav, et pärast usule tulemist
peame vastu kõigis katsumustes.
See ei käi vaid Piiblis ennustatud viimaste päevade kohta.
Oleme neile lähemal kui kunagi varem
ja on näha, kuidas maailm sinnapoole liigub
ega pea ilmselt enam kaua sellisena vastu.
Olen näinud, kuidas juba täna paljud usklikud on kaotanud usu
seoses kogetud katsumustega.
Mul oli üks hea sõber. Ta oli rikas, tal oli kaks firmat
ja tal läks hästi.
Ta tegi ka palju vaimset tööd - tänavatel, haiglates, vanglates,
ja ka juhtis vastavaid töörühmi.
Ta oli innukas palvetaja ja otsekui näidisusklik,
kelle puhul oleks võinud arvata, et kõik on väga hästi.
1980. aastate lõpus saabus aga majanduslangus,
1990. aastate algul läks üks tema firma pankrotti
temast endast sõltumatutel põhjustel ja teine ettevõtte langes järgi.
Ta otsustas müüa kogu varanduse ja maksta võlad.
Tuli pankrotihaldur, võttis võtmed ja müüs kõik võileivahinnaga,
nii et tal jäi üle miljoni marga võlga järgi veel.
Ta kibestus sellest nii väga, et otsustas kogudusse enam mitte tulla.
Ta kibestus Jumala vastu, kuna ta ei annetanud Jumalale
kunagi alla 20% ja nüüd juhtus temaga selline asi.
Palvetasin selle pärast ja valasin oma mure Jumala ette.
Mõtlesin, mis tähendus sellel võiks olla.
Mul oli sõbrast tõeliselt kahju.
Püha Vaim ütles: "Mina olin mures sellepärast,
et tema süda oli niivõrd kinni maistes asjades."
Nägin kogu olukorda äkitselt täiesti teisest perspektiivist.
Mõistsin, et Jumal nägi, kuidas selle inimese elus
olid maised asjad kõigest hoolimata muutunud liiga tähtsaks.
Peaksime mõistma, et kõik, mis meiega sünnib,
toimub Jumala loal, kuigi kõik pole Jumala tahe.
Jumala loata ei sünni midagi ja Jumal võib pöörata kõik meie kasuks.
Teine juhtum räägib ärimehest, kes üüris oma külmikautot
alati tasuta nelipühilaste konverentsi tarbeks.
Mitme aasta järel sattus ta raskustesse
ja ütles mulle, et ta on igal aastal palunud,
et temalt küsitaks vähemalt pakkumist, kuid seda ei tehtud.
Ja ta kibestus sellest, kui sattus majandusraskustesse.
Ta jättis koguduse ja kõik vaimsed asjad.
Ütlesin talle, et kogu lugu näitab vaid tema väära suhtumist
oma autode tasuta rentimise osas.
Ta oleks pidanud seda tegema ootamata midagi tagasi.
Ta solvus mu peale ja ütles, et ma ei saa millestki aru.
Küllap see nii ongi.
Rääkisin nende juhatajatega, aga nad ei kuulanud mind.
Lihtne on olla hea usklik, kui kõik on hästi.
Kui tuleb raskusi, saab ilmsiks, millel meie usk tegelikult rajaneb
ja milline on meie armastus Jeesuse vastu.
Kui meilt võetaks kõik ära nagu Iiobilt,
kuidas mõjutaks see meie suhet Jumala ja kogudusega?
Võime kaotada äkitselt kõik, mis meil on.
On hea meeles pidada, et kõik, mis meil on -
varandus, pere, abikaasa - kõik on laenuks
ja me ei oma sellest midagi.
Jumal on andnud meile kõik laenuks
ja ühel päeval võidakse sellest midagi ära võtta.
Meie süda ei tohiks neis asjus kinni olla,
vaid peaksime omama Taaveti suhtumist:
"Kui sõda puhkeb mu vastu, selgi korral ma loodaksin Tema peale!"
Mul peab olema selline suhe Jumalaga, et ma ei kaotaks seetõttu usku.
Ma ei mõtle, et peaksime olema superinimesed,
kes ei satu kunagi masendusse ega leina midagi.
Kui sureb abikaasa või laps, oleks ebanormaalne,
kui inimene seda ei leinaks.
Jumal ei loonud meid sellisteks.
Jumal aga tahab, et miski muu poleks meile kallim,
kui suhe Temaga.
Kui kaotame mõne maise raskuse tõttu suhte Jumalaga,
näitab see, et need asjad on olnud meile armsamad.
Tsiteerime tihti Piiblist, et miski ei lahuta meid Kristuse armastusest.
Roomlastele 8:35.
Mis siis, kui meie südames seda armastust polegi?
Loeme selle kirjakoha Roomlastele 8:34 ja edasi.
"Kes on, kes võib hukka mõista? Kristus Jeesus on, kes suri,
ja mis veel enam, kes üles äratati, kes on Jumala paremal käel,
kes meie eest palub.
Kes võib meid lahutada Kristuse armastusest?
Kas viletsus, või ahastus, või tagakiusamine, või nälg,
või alastiolek, või häda, või mõõk? Nõnda nagu on kirjutatud:
'Sinu pärast surmatakse meid kogu päev,
meid arvatakse tapalambaiks!'
Aga selles kõiges me saame täie võidu tema läbi, kes meid on armastanud!
Sest ma olen veendunud selles, et ei surm ega elu,
ei inglid, ei vürstid, ei käesolev ega tulev, ei vägevad,
ei kõrgus ega sügavus ega mingi muu loodu
või meid lahutada Jumala armastusest,
mis on Kristuses Jeesuses, meie Issandas!"
Et võiksime raskustes püsima jääda, peame omama sellist suhet Jumalaga,
kus Temal on meie südames alati esikoht.
Kui meil seda suhet ei ole, peame kohtuma Jumalaga.
Olen kogenud, et Jumal on õhutanud mu südames janu,
nii et maised asjad on muutunud niivõrd tähtsusetuks,
et see on kohati hirmutav.
Olin arsti juures. Mu südames oli mingi viga
ja ei olnud päris selge, mis.
Eile, kui valmistusin Piiblitunniks, ütles naine, et lähme haiglasse,
ja mina vastasin, et ei, ma teen Piiblitundi.
Arst küsis, kas südames on valu. Hakkasin ütlema, et ei,
aga siis meenus, et üks kord valutas.
Aga ma ei tahtnud sellest arstile rääkida.
Ärkasin kord öösel nii suure igatsusega taeva järgi,
et südames oli valus.
Aga ma ei tahtnud sellest arstile rääkida.
Jumal on mu elus sellist mõju avaldanud,
et kui naine räägib firma halvenevatest tulemustest
ja küsib, et kas sa ei hooli, vastan mina, et ei.
Ta küsib, et kas sa ei mõtle teiste peale, keda see puudutab?
Vastan, et mõtlen küll, aga ma ei saa ju midagi teha
ja see ei huvita mind.
On selline tunne, et miski muu ei oma tähtsust,
kui vaid see, et Jumal saaks mu elus end võimsamalt ilmutada
ja saaksin kogeda seni kogematut Jumala ligiolu,
kuigi olen igasuguseid asju juba elus kogenud.
Ikkagi on tunne, et puudub veel midagi,
mida Jumal tahab mulle anda.
Kui me pole kunagi kogenud, mis tunne on kannatada tagakiusu
Jeesuse nime pärast ja millist Jumala ligiolu võib siis tunda,
ei suuda me seda ette kujutada.
Mõtleme, et tagakius ja ahistus on hirmsad asjad.
Aga kui oleme kunagi kogenud tagakiusu Jeesuse pärast,
teame, kui lähedale tuleb neis olukordades Jumal.
Olen teinud kümme aastat regulaarselt "Teebussi"-tööd.
Minu peale on sülitatud, mind on löödud,
ähvardatud zhiletiteraga ja kägistatud meelemärkusetuks.
Mäletan, kui ükskord ümbritses mind 20-liikmeline noortejõuk,
kes sülitasid mu peale, kuni mu juuksed olid märjad
ja villane kampsun muutus seljas niiskusest raskeks.
Kogesin sellist Jeesuse ligiolu, et ei oleks tahtnud olla
kuskil mujal maailmas, kui selles hetkes.
See võib pealtvaatajaile hirmus näida,
kuid minu süda oli täis rõõmu.
Apostlite teod 5:40 ja edasi -
"Ja kui apostlid olid sisse kutsutud, peksid nad neid
ja keelasid neid rääkimast Jeesuse nimel ja lasksid nad minema.
Aga nemad läksid Suurkohtu eest minema, rõõmsad sellest,
et neid oli väärt arvatud kannatama teotust selle nime pärast.
Ja nad ei lakanud iga päev pühakojas ja kodasid mööda
õpetamast evangeeliumi Kristusest Jeesusest."
Kui meie südames on Jeesuse armastus, ei pea me kartma isegi tagakiusu,
rääkimata majanduslikest või muudest inimlikest raskustest.
Vajame kohtumist Jumalaga, et asjad meie elus paika läheksid.
Peaksime igatsema sellist kohtumist rohkem kui midagi muud maailmas.
Piiblist näeb, kuidas Jumal on muutnud paljude elud ühe päevaga.
Jumal ilmus neile.
Aabrahamile ilmus Jumal Haaranis, Jaakobile unes,
Moosesele põlevas põõsas, Giideonile, Saamuelile, Taavetile,
Jesajale, Jeremijale ja paljudele teistele prohvetitele.
Need on vaid mõned näited.
Nende elu muutus ühe hetkega - Jumal ilmus ja rääkis nendega.
Piibel ei räägi palju nende elust ja milline oli nende igatsus
Jumala järgi enne kohtumist, on siiski näha,
et nad olid otsinud Jumalat.
Nad olid vastanud Jumala kutsele, kui Ta neid enda poole tõmbas.
Nad igatsesid kohtumist Jumalaga.
Neil oli janu ja tuli päev, mil Jumal muutis nende elu.
Olin noor, olin olnud usus mõne aasta,
kui viibisin nelipühilaste suvekonverentsil,
kus üks prohvet prohveteeris, et mind ootavad ees rasked ajad
ja kui ma ei saa uut jõudu, ei pea ma vastu.
Võtsin seda väga tõsiselt ja kogesin, et Jumal rääkis mulle.
Hakkasin otsima Jumalat ja ühel ööpalvel
ilmus Jumal mulle nii võimsalt, et see oli lausa väljakannatamatu.
Hüüdsin Jumala poole, et aitab küll, ma ei jaksa rohkem.
Jumal ilmus mulle siis, aga ei piisa sellest,
kui Jumal ilmus meile kunagi kümneid aastaid tagasi,
vaid vajame seda, et Jumal saaks end meile pidevalt ilmutada.
Paljudel on võime kuulda asju nii, et need tulevad ühest kõrvast sisse
ja lähevad teisest välja.
Kui Jumal meiega räägib, paneme tihti mõlemad kõrvad kinni
ja korrutame endile, et Jumal ei ole minuga rääkinud.
Kui oleme janused, võtame vastu kõik,
mida Jumal meile räägib ja peame meeles kõik,
mis Ta on meile rääkinud.
Eelkõige need sõnad, mis sütitavad meie südamed.
1 Saamueli 3:19 - "Ja Saamuel kasvas
ning Jehoova oli temaga ega lasknud ainustki oma sõna tühja minna."
Kui meil on janu Jumala järgi, ei lase me Jumala sõnadel
tühja minna.
Võtame vastu Jumala räägitu ja laseme Jumalal oma südames töötada.
Jumala Sõna toob meie südames esile, mida Jumal tahab
ja meie südames sütib usk Jumalasse.
Olen veendunud, et kui igatseme meeleheitlikult kohtumist Jumalaga,
saabub päev, mil Jumal ilmub.
See sõltub vaid sellest, kui janused me oleme.
Unustame tihti, et Piiblis mainitud Jumala kangelased
olid täpselt samasugused kui meiegi.
Võime mõelda, et ma ei ole selline, ja hea, kui uskki alles jääks.
Ma ei ole ususangar ega midagi.
Piibel ei ütle, et Jumala sangarid olid tugevad,
ja Jumal ilmutas end neile sellepärast.
Heebrealaste kirjas öeldakse, et nad olid nõdrad
ja said oma nõtruses tugevaks.
Nad olid täpselt samasugused kui meie.
Võideldes Jumala võitlust, said nad nõrkuses jõudu
ja Jumal tegi nad vägevateks.
Nad olid inimesed, kes vastasid Jumala kutsele:
"Kadeduseni ta himustab vaimu, kes meis elab."
Küsimus ei ole Jumala otsimises ja Temaga osaduse igatsemises,
vaid selles, et Jumala Vaim otsib meid
ja igatseb osadust meiega.
Vaid seda kutset vastu võttes, võime jõuda ellu,
mille Jumal on meie jaoks valmis pannud.
Kui Jumal su südames sellist igatsust õhutab,
ära vaigista seda.
Jumal võib meid vahel enda ligi tõmmata katsumuste kaudu.
Kõik võib tunduda nii tühise, tühja ja väärtusetuna -
ka see on Jumala tõmme, kuna Ta tahab näidata,
et meie elus on midagi kallihinnalisemat.
Paljud Jumala inimesed on vastanud sellele janule
ja hakanud Jumalat otsima.
Laul 42:6 räägib ühest sellisest inimesest.
See laul on mind viimasel ajal väga tugevalt puudutanud.
"Miks sa oled nii rõhutud, mu hing, ja nii rahutu mu sees?
Oota Jumalat, sest ma tahan teda veel tänada
ta palge abi eest!
Mu Jumal, mu hing on rõhutud mu sees!
Seepärast ma tuletan sind meele Jordani maal ja Hermoni tippudel
ja Mitsari mäel!
Sügavus hüüab sügavusele sinu koskede kohisemises;
kõik su veevood ja su lained käivad mu üle!
Päeval annab Jehoova käsku oma heldusele
ja öösel kostab minult laul temale, palve mu elu Jumala poole!
Ma ütlen Jumalale, oma kaljule: 'Mispärast sa oled mind unustanud?
Mispärast ma pean käima kurvalt oma vaenlase surve all?'
Otsegu konte närides teotavad mind mu rõhujad,
kui nad iga päev mu vastu ütlevad: 'Kus on su Jumal?'
Miks sa oled nii rõhutud, mu hing, ja nii rahutu mu sees?
Oota Jumalat, sest ma tahan teda veel tänada,
oma palge abi ja oma Jumalat!"
Siin kirjeldatakse ühe inimese janu Jumala järgi üsna võimsalt.
"Sügavus hüüab sügavusele sinu koskede kohisemises;
kõik su veevood ja su lained käivad mu üle!"
Olen kogenud seda ka oma elus.
Psalmist vastab sellele salmis 12: "Miks sa oled nii rõhutud, mu hing,
ja nii rahutu mu sees? Oota Jumalat,
sest ma tahan teda veel tänada, oma palge abi ja oma Jumalat!"
Ära arva, et teiste jaoks on Jumalaga kohtumine
või Jumala ilmumine kergem.
See tuleb kõigile võideldes ja Jumal juhib meid sellesse võitlusse.
See on Jumala arm, kui Jumal meis sellist janu loob.
See on Jumala and.
Kui koged, et Jumal ei tõmba sind eriliselt lähemale
või on Tema hääl vaibunud;
või on Jumal sind varem tõmmanud, kuid enam mitte, siis palu seda.
Ei ole midagi väärtuslikumat, kui kohata Jumalat isiklikult
ja saada selline suhe Jumalaga, kus võime Temaga rääkida
ja suhelda.
Vahel on inimestel raske uskuda, et Jumal räägib.
Olen kuulnud tihti väidet, et me ei vaja Jumalalt muud ilmutust
peale Tema Sõna; Jumal räägib meiega Sõnas
ja just selleks Ta meile oma Sõna andiski.
See ei ole nii.
Jumal tahab meiega vestelda, vastastikust mõju avaldada.
Jumal tahab meid kuulata ja et meie Teda kuulaksime.
Rääkisin kunagi Giideonist. Ta on hea näide.
Ingel ilmus Giideonile ja nimetas teda Jumala sangariks.
Mida vastas Giideon kõigepealt?
Kas ta ütles, et no tore, tahtsingi alati inglit näha;
kas sul oli asja ka, või astusid niisama läbi?
Giideon küsis kõigepealt, et kus on kõik Jumala suured teod,
millest meie esiisad on rääkinud?
Tema südames oli esiplaanil tahe näha Jumala tegusid.
Ta tahtis näha, mida Jumal Iisraeli rahva heaks teeb.
Esiisad rääkisid Jumala suurtest tegudest,
aga kus need tänapäeval on?
Kui meil oleks selline janu nagu Giideonil,
ilmuks Jumal meilegi samamoodi.
Jumal toimib ka tänapäeval samamoodi.
Paljud Jumala mehed ja naised võivad seda tunnistada.
Üks hetk võib muuta kogu elu.
On väga tüüpiline, et kui Jumal on ilmunud,
muutub Tema kõne meile väga loomulikuks.
Tundub iseenesestmõistetavana, et Jumal räägib meiega
ja me vestleme Temaga.
(Esa Juutilaise jutlus jätkub järgmises saates)
Jumal võib ühe inimese elu läbi suuri asju teha.
Piisab sellest, kui meie kõrvad on avatud Jumala häälele.
Tänaseks kõik.
Aitäh, et olid meiega.
Õnnistatud nädalat!
Loodetavasti kohtume nädala pärast!
"Tuld ma tulin viskama maa peale." Luuka 12:49
One Way - Üks tee
Saadet toetasid: Stenroos Oy ja Häkkinen Oy
Tõlge: Monika Jaaguri