När jag fick dig mitt barn -
tecknades dina anletsdrag på mitt hjärtas väggar.
Outplånligt.
Allt vad du upplever upplever också jag.
I mitt inre känner jag att en ny tid har börjat.
JAG ÄR MOR
Jag heter Irja.
Jag är mormor och jag har fyra barn och åtta barnbarn.
Jag njuter av att vara mamma och mormor.
Jag gifte mig som 23-åring.
Det viktigaste för mig var att i äktenskapet få barn och vara mamma.
Jag märkte redan som barn att det passar mig att bli mor -
det vill säga att sköta små barn.
Jag fick fyra underbara barn och -
äktenskapet tog slut efter 13 år.
Jag blev ensam med barnen.
Som ensamförsörjande mor lärde jag mig att förtrösta mer på Gud -
och lyssna till barnens behov.
Det felet gjorde jag att jag arbetade för mycket.
Det var svårt till en början. Men Gud var med mig.
Jag blev mormor som 47-åring.
När min dotter började vänta barn tänkte jag: -
"Hjälp, nu börjar det igen!"
Men så är det inte. Ansvaret vilar inte på mormor.
När de egna barnen flyttade hemifrån tänkte jag att -
jag inte längre har något att ge. Min tid är förbi.
Jag behöver inte ge någonting. Jag får vila.
Vila och vara ledig liksom från arbetet.
Men jag blev genast förälskad i barnen -
och tänkte att det är underbart att få känna babydoften igen.
Jag vaknade upp och märkte att jag kan göra mer än att endast be.
Jag får krama dem, gå ut med dem, leka, -
sy kläder till dem, -
köpa leksaker.
Allt vad ett barn behöver. Ta hand om barnet.
Be dem sova över så att föräldrarna får egen tid.
Det är inte som att vara mamma. Jag sköter dem inte hela dagen.
De bara kommer och jag får älska dem den stund de är hos mig.
Pyssla om dem, skämma bort dem. Föräldrarna kanske inte gillar det.
Jag rår inte för att jag tycker om dem.
Gud har lagt barnen på mitt hjärta.
Det bästa är när barnen kommer och jag får gosa med dem.
Vi gör helt vanliga saker när de kommer.
Vi äter och leker på barnens villkor, -
ritar, läser böcker -
och ser på TV7. - På barnprogrammen såklart.
Vi åker på utflykt. Om ingen annanstans så till balkongen.
Om det regnar så räcker det med balkongen för de små.
Låt mig berätta om en balkongutflykt en regning dag.
Barnen började tröttna på att vara inne.
Så var det tid för mellanmål.
Då kom jag på att vi kan åka på utflykt till balkongen.
Vi tog med oss maten.
Barnen var stormförtjusta över utflykten -
och mellanmålet.
När föräldrarna hämtade dem kvittrade de: -
"Vi var på utflykt på balkongen!"
När det gäller uppfostran så -
respekterar jag föräldrarnas principer, inte mina egna.
Vi har pratat om det.
Jag uppfostrar inte barnen utan jag sköter väl om dem och älskar dem.
Jag följer deras principer.
Jag har ett levande minne av en födelsedag.
Mina barn och barnbarn -
hade skaffat en kaka i smyg -
och kokat kaffe.
Jag kom hem från kvällsskiftet.
Jag undrade varför det var mörkt och doftade kaffe.
På en bit tapet på en dörr stod det: -
”Grattis på födelsedagen älskade mormor!”
När jag öppnade köksdörren kröp lillungen fram -
ur utrymmet mellan kylskåpet och väggen: -
"Ska vi dricka kaffet nu! Jag är sömnig!"
Barnbarnens kärleksbrev är alldeles underbara.
Jag får tårar i ögonen när det står: -
"Mormor, jag älskar dig! Det finns alldeles på riktigt -
ingen bättre mormor än du!"
Även på så sätt får jag uppleva godkännande, -
Guds kärlek.
Gudsförhållandet är...
Det är viktigare än att äta eller dricka.
I det lever jag och andas.
Från Honom får jag allt.
Han ger mig allt.
Ett tag oroade jag mig för mina egna barn och för barnbarnen.
Jag bad och bad och bad...
Plötsligt på jobbet hörde jag: -
"Är inte Jag Gud?"
Det var jag tvungen att erkänna: "Ja, Du är Gud."
Jag slutade oroa mig.
En annan gång när jag på samma sätt oavbrutet bad -
över en verkligt svår situation -
kom Gud och sa: -
"Lämna alla bekymmer till Mig. Jag ger dig vila.
Du kan inte med ditt bekymmer göra en enda dag längre."
Det var som om en ryggsäck full med tegelstenar ramlat av mig.
Visst hörde jag att de hade bekymmer men jag gav det till Gud.
Det står i Ordet att vi ska ge bekymren till Honom.
Han ger oss vila.
Jag fick verkligen vila.
Jag har fått vara till välsignelse.
När barnbarnen haft bekymmer har de ringt och -
frågat om de får komma och sova över.
Naturligtvis får de det om de får för mamma.
Då stannar de några timmar eller över natten.
Vi har pratat om det svåra och bett tillsammans och -
sedan far barnet hem igen. Förändrat.
Gud har helat mig genom att jag fått vara mormor.
Det har förstärkt min kvinnlighet när småflickorna alltid -
vill ha underbara klänningar och -
dansar och snurrar runt.
Man kan inte se på utan att -
få tårar i ögonen.
Det bara är så vackert.
Det är ett Guds skapelseverk -
att vara kvinna, mormor, mamma.
Jag skulle vilja råda andra mormödrar att -
be för sina barn och -
ge alla sina bekymmer till Gud.
Gud hjälper nog.
Och att älska barnbarnen -
med den kärlek som Gud har gett oss.
Dag för dag går jag med dig.
Med späda fingrar kramar du min hand.
Stundom anar jag -
hurudant Faderns hjärta är -
när Han säger att Han älskar mig alltid, alltid.
"Och kasta alla era bekymmer på honom, -
ty han har omsorg om er." (1. Petr 5:7)
Översättning: Himlen TV7