Kui sündisid mulle, lapsuke,
joonistati su nägu mu südame seinale
kaljukindlalt.
Kõike sinu poolt kogetavat kogen minagi.
Sisemuses tunnen, et algas uus aeg.
Olen ema
Mina olen Teija ja ma olen sündinud Pohjanmaal,
talupidajate peres.
Mul on õde ja vend ning ma olen kolmest lapsest noorim.
Mu vanemad ja vanavanemad on juba siit ilmast lahkunud
ja kuna elan lahutuse tõttu üksi,
kuulub mu pereringi palju nõbusid ja nende pereliikmeid.
Ma töötan koolis õpetajana,
mistõttu mind ümbritseb igapäevaselt kümneid ja kümneid lapsi,
kes kõik on minu jaoks väga tähtsad.
Ma olin u 9-10 aastane,
kuid hoidsin me naabruses elavaid lähisugulaste lapsi.
Sealt sündis ka soov omada kord päris oma lapsi.
Kuna mu ülikooli õpingud kestsid pea 6 aastat,
abiellusin alles peale 30-ndat eluaastat.
Meil oli tavapärane Soome abielu,
kus kõik väline mängis väga olulist rolli
nii mulle, kui mu eksmehele.
Meil oli ilus paarismaja, oma auto, me käisime sageli reisimas -
meil oli kõike, mida raha eest saada võis.
Pere ja eriti eksmehe vanemate poolt olid kõrged ootused
esimese lapselapse saamise osas
ja eks see ole iga värske abielunaise soov
omada oma last.
Samas märkasin, et minuga ei ole kõik päris korras.
Mul esines hormonaalhäireid, mida ka eriarst kinnitas,
nii et mind saadeti pikkadele uuringutele ja ravile.
Kogesin iga kuu suurt pettumust.
Algul suurt ootust ja siis jälle pettumust selle üle,
et ma polnudki rase.
Siis aga juhtus halvim, mis ühe naisega juhtuda saab -
mul toimus äkiline raseduse katkemine.
See omakorda tõi kaasa palju kurbust ja lootusetust.
Arst ütles, et ma ei saa enam kunagi oma last.
Ämma lootus saada perre esimene lapselaps, ei täitunud kunagi.
See kõik tekitas minus suuri seesmisi pingeid
ja pettumust sellest, et Jumal on nii kaugel.
Tekkis küsimus, et kas Ta tõesti siis ei näe?
On Ta tõesti mu hüljanud ja miks Ta ei vasta?
Mis pattu küll mina või mu vanemad oleme teinud,
et midagi sellist just minuga juhtus?
Peale pikki hingehoiu sessioone leppisin lõpuks oma lastetusega
ja ebatäiusliku naise eluga.
Kogesin, et mu sisemus on kui külmunud ja täiesti tühi;
et ma olen vaid kui ringi liikuv ahervare.
Seetõttu hüüdsin Jumala poole ja ütlesin:
"Jumal, kui Sa oled olemas, siis puuduta mind!
Kingi mulle elu mõte, sest ma tahan elada!"
Jumal lõpuks vastas mulle 4 aasta pärast - 2004 aastal,
kui olin Palmipühade ajal koguduses.
Kogesin, kuidas Jumal vabastas mind
mu südameis olevatest kaitsemüüridest ja jäisest mõjust.
Kogesin, kuidas sealt kerkis esile erinevaid tundeid
ja ma olin valmis nendega tegelema, öeldes Jumalale:
"Siin ma olen, Su töölaual.
Tee minuga, mida tahad ja vormi minust just selline astja,
nagu Sina kõige paremaks pead.
Ma tahan kogeda oma elu sügavaimat mõtet
ja elada selle järgi!"
Tänapäeva stereotüüpide kohaselt seisneb naise väärtus tööl käimises,
laste ilmale toomises ja nende hooldamises
ning üldse igapäevaeluga toimetulekus.
Sest naine on ju kodu hing, kes loob koduse õhkkonna
ja tänu kellele kogu kodune elu üldse laabub.
Kuid kui mõelda üksikule lahutatud naisele,
kellel pole ei meest ega lapsi,
kes teda toetaks ja kelle kaudu leida oma elule väljund,
siis Jumal on see, kellel on plaan ka taolise naise jaoks.
Seda sõltumata sellest, mida inimesed arvavad või ütlevad.
Taeva Isa silmis on igal naisel oma väärtus
ja iga elu on Tema silmis kallis.
Mistõttu, kui oled vallaline, lahutatud või lesk,
aga leiad Jumala plaanis siiski mõne tähendusrikka tegevuse,
annab see jõudu elada.
Ja aitab ka mõista,
et Jumal ei hinda meid inimlike mõõdupuude järgi.
Olen õpetajana saanud mõjutada paljudegi laste elu.
Eriõpetajana olen õpetanud lastele erinevaid töövõtteid
ja põhioskusi, mida koolis nõutakse.
Kuid veelgi enam olen olnud taustajõuks ja eestpalvetajaks
ning perede toetajaks.
Nüüd juba tunnen end palju enam emana,
sest olen kui nö varuema
kõigile neile lastele, keda igapäevaselt koolis näen.
Võin suhelda nendega silmast silma
ja sirutada vajadusel oma abistava, trööstiva käe.
Lisaks sellele on mul ristilapsed,
kellega suhtlen nii telefoni, kui sõnumite teel
ja kellega ka kohtun üsna tihti.
Ristiemana olen saanud olla kaasas oma ristilaste argitoimetustes,
olles neile juba beebieast saati lapsehoidjaks,
et emad said ka omi asju ajada.
Kuid samas vajab ka ema kedagi, kes teda ära kuulaks
ja keset ta argielu talle toeks oleks.
Seetõttu ongi ristiemadel või ka nö varuemadel oluline roll,
võttes aktiivselt osa selle pere argielust.
Nad aitavad vanematel mõista, et neil on veel keegi täiskasvanu,
kes on nende jaoks olemas ja neist väga hoolib.
Lisaks sellele on mu südamel veel ka erimaade lapsed.
Seda nii kriisikolletest, Indiast kui Aafrikast.
Ka nemad on mu jaoks väga olulised.
Hetkel tundub mu elu olevat üsna ree peal.
Ma ei aja enam taga oma tahtmist,
vaid olen leppinud selle plaaniga, mis Jumalal on mu jaoks
ja mis on eeldavasti olnud olemas juba enne mu sündi.
Jumal on õpetanud mind lootma kõiges Temale
ja mõistma erinevates olukordades, et mu elu on kellegi võimsama kätes.
Kuna olen ise kogenud, mida tähendab olla lastetu
ning läinud läbi ka mitmetest teistestki kriisidest,
siis kogen, et suudan paremini mõista neid,
kes on samuti keset oma elukriise
ja kes otsivad neist väljapääsu.
Kuna olen seotud ka hingehoiuga,
olen leidnud tee, kuidas aidata kaasa naiste südamete tervenemisele
ja nende ning nende perede taastamisele.
Minu suhe Jumalaga ja Tema ligiolu
on jooksnud punase niidina läbi kogu mu elu
ja Ta on juhtinud mind, kui olen seda palunud.
Palve on olnud väga tähtsal kohal kogu mu enda tervenemisprotsessis.
Ka keset oma suurimat valu,
on võimalik leida elu sügavam ja laiem tähendus,
kuid vaid see, et oleksid ema ja sul on suur pere.
Andis ju Jumal Saaralegi tõotuse, et temast saab paljude laste ema.
Nii teeb Jumal meiegagi.
Ta võtab meist selle, mis meis on nõder ning kasutu
ning pöörab selle võiduks.
Nii juhtub paljudega, kes hoiavad kinni Jumala tõotustest.
Tahan endiselt olla Jumala töökaaslane,
et inimesed võiksid terveneda,
et murelikud leiaksid rõõmu
ja lootusetud lootuse.
Päev-päevalt ma kõnnin koos sinuga
õrnalt kui pigistad mu kätt
Siis saan aru, milline on Isa süda, kui Ta ütleb:
"Ma armastan sind alati ja alati!"
"Hõiska, sigimatu, kes pole sünnitanud,
rõkata rõõmust ja ilutse, kes pole olnud lapsevaevas!
Sest vallalisel saab olema rohkem lapsi kui abielunaisel,
ütleb Issand." Jesaja 54:1
Tõlge: Anne-Ly Raukas