NASTA PILDIRAAMAT
Tere!
Jumal oli rääkinud Eelijale -
kui nägid eelmist saadet -, et ta saab endale abilise.
Siin seisab Eelija.
Eelija oli väga tähtis Jumala prohvet,
kes rääkis inimestele neist asjadest, mida Jumal tahtis edasi öelda.
Võib öelda, et ta oli Jumala sõnumitooja.
Jumal oli tõotanud, et ta saab omale väga hea abilise.
Temast saab su jünger, kellele õpetad prohveti ametit.
Eelija läkski head abilist ja uut prohvetijüngrit otsima.
See oli Jumala plaan.
Ta teadis täpselt, kes on Eelijale parim abiline ja jünger.
Selle mehe nimi oli Eliisa.
Mõtled kindlasti: "Kummaline, Eliisa on ju tüdruku nimi?"
Tänapäeva Soomes on see tüdruku nimi,
kuid Piibli päevadel oli Eliisa poiste või meeste nimi.
Selle mehe nimi ka.
Ta oli pisut vanem juba.
Eliisa kohta ütleb Piibel, et ta oli kiilaspäine mees.
Sellepärast pole tal siin pildil juukseid peas.
Eliisa oli ametilt põllumees.
Siin näeme põldu, kus ta töötab.
Kui Eelija oli oma abilist otsimas,
leidis ta põllult Eliisa, kes kündis härgadega põldu.
Härjad vedasid enda taga riista, mis keeras maakamarat ümber.
Eelija läks keset tööaega Eliisa juurde
ning kõndis härgade ja künnitöö keskel.
Sandaalid said kindlasti mullaseks.
Ta ei öelnud mitte midagi vaid võttis kuue õlgadelt maha
ja siis heitis Eelija oma kuue Eliisa õlgadele.
Sel ajal oli see jumalameestel tavaks.
See tähendas, et kutsun sind nüüd Jumala tööle.
See oli üheks tunnuseks.
Eliisa teadis seda tunnusmärki.
Ta nõustus kohe, sest teadis, et Jumala riigi töö on oluline.
Olulisem ja tähtsam, kui maaviljelemine.
Eliisa viis otsekohe härjad lauta või sinna, kus need ööbisid.
Eliisa oli ikkagi hea mees, et läks oma emale ja isale ütlema:
"Nägemiseni, lähen Jumalat teenima. Keegi muu peab põllutööd jätkama."
Eliisa ja Eelija said kohe väga headeks sõpradeks.
Eelija jagas kõiksugu tarkust, mida oli Jumalaga käies õppinud.
Nad jätkasid üheskoos teekonda.
Eliisa andis kuue oma seljast Eelijale,
kui sai kokku lepitud, et ta läheb Eelijaga kaasa.
Panen selle tagasi Eelija selga.
Nad said Jumalaga koos käies kogeda palju imelisi asju.
Ühel päeval ütles Eelija:
"Eliisa, lähen peagi koju taevasse Jumala juurde.
Me teed lähevad õige pea lahku."
Eelija tahtis juba hüvasti jätta,
kuid Eliisa ütles: "Ei-ei, tahan sinuga kaasa tulla.
Kuhu sa siis lähed?"
Eelija ütles, et läheb Peetelisse.
Eliisa soovis tingimata kaasa tulla ja nii nad läksidki koos Peetelisse.
Seal ütles Eelija taas Eliisale: "Eliisa, oled olnud tubli jünger
ja sinust on saanud hea prohvet, kuid nüüd on minul aeg minna."
Eliisa ei tahtnud ikkagi maha jääda.
Nad jätkasid koos oma teekonda.
Kolmandal korral ütles Eelija: "Võiksid nüüd Jeerikosse jääda."
Lähen edasi Jordani poole. "Ei, tahan sinuga tulla." ütles Eliisa.
Eliisa tahtis, kui vähegi võimalik, olla Eelijaga lõpuni kaasas.
Viimaks jõudsid nad Jordani jõe äärde.
Jordan voolab tänaseni läbi Iisraeli.
See on üsna suur jõgi.
Nad peatusid jõe kaldal.
Jordani jõe ääres seisid nad probleemi ees.
Kuidas jõest üle saada?
Nad olid suured jumalamehed
ning Jumal aitas neid ja tegi nende kaudu mitmeid imesid.
Taas toimus üks ime.
Eelija võttis uuesti kuue ning rullis selle kokku.
Võttis kätte ja lõi sellega jõe vett.
Samal hetkel pooldus jõgi kaheks.
Nii nagu kunagi Punane meri oli iisraellaste ees avanenud.
Vete vahele tekkis tee, mida mööda pääsesid Eelija ja Eliisa üle Jordani.
Kui nad jõudsid teisele poole Jordanit, ütles Eelija:
"Eliisa, oled mu kõrval juba kaua aega olnud.
Oled olnud ustav ja vägev abiline, just nagu Jumal oli mulle tõotanud.
Mul on nüüd aeg minna taevasse ja mu teenimine on siin lõppenud.
Lõpuks nõustus ka Eliisa hüvasti jätma.
Eliisa ütles: "Ma hakkan sinust väga puudust tundma.
Kuidas saan sinuta hakkama?"
Eelija küsis seepeale: "Kas sul on mingi soov,
mida ma saaksin sulle viimase asjana teha
või mida võiksime paluda, et Jumal teeks?
Eliisa ütles: "Tahaksin Jumalalt sedasama väge, mis on sinul.
Tahaksin, et mul oleks seda kahekordselt."
Eelija ütles, et seda on küll üsna palju palutud.
Vaatame, mida Jumal arvab sellest.
Kui Jumal tahab sulle topelt väge anda,
siis näed sa seda, kuidas lähen taevasse.
Kui sa ei saa seda väge, siis ei näe sa seda.
Nad vestlesid Jordani jõe kaldal ja äkitselt juhtus midagi uskumatut.
Taevast laskusid alla tulised vankrid ja tulised hobused.
Nad laskusid otse Eliisa ja Eelija kõrvale.
Eelija teadis, et vanker on tema jaoks.
Ta läheb taevasse Jumala juurde.
Eelija astuski tulisesse vankrisse.
Kui arvad, et seal oli kuum ja põletav, siis taevane tuli ei põleta.
See oli imeline vaatepilt.
Eliisa ei saanud sõnagi suust vaid oli suures hämmingus.
Kui Eelija oli vankrisse astunud, kuhu nad siis sõitsid?
Tõusti üles taevasse, ma ei teagi, kas aeglaselt või kiiresti.
Nii nad tõusid üles taevasse, Jumala juurde.
Mahajäänuna märkas Eliisa järsku, et midagi hõljub maa poole.
See oli Eelija kuub,
mis oli tormakast vankrist maha pudenenud.
Eliisa võttis kuue.
Eliisa sai kuue,
mis oli täis Jumala väge ja millega oli Jumal teinud sellise ime.
Ta sai kuuega poolitada Jordani jõe ja teha Jumala abiga ka teisi imesid.
Kuigi Eliisa tundis Eelijast puudust,
teadis Eliisa, et nüüd on käes aeg, kus ta saab olla Jumala tähtis prohvet.
Eliisa oligi vägev jumalamees.
Räägin hiljem temast veel.
Nägemiseni!
Tõlge: Mare Peterson