NASTA PILDIRAAMAT
Tere!
Täna räägin karjasest.
Kas tead, kes on karjane?
Karjased hoolitsevad loomade eest.
Sageli hoiavad nad lambaid, võib olla ka kitsekarjane.
Soomes nüüd enam karjaseid pole, kuid vanasti oli neid siin ka.
Tänapäeval on karjaseid veel paljudes maades.
Olen Nastale ja Pinnile kui karjane, sest hoolitsen nende eest.
Karjase tööks on anda juua ja süüa ning hoolitseda loomakarja eest.
Tänase loo karjane on maailma parim, tippkarjane.
Joonistame siia selle karjase.
Karjane elas Iisraelis, kus neid on ka tänapäeval.
Käisin Iisraelis reisil ja nägin,
et seal olid väikesed poisid loomi karjatamas.
Nad hoolitsesid lammaste eest.
See karjane oli täismees ning vilunud karjane.
Palju aastaid karjatanud suuri lambakarju.
Ütlesin juba, et ta oli maailma parim karjane.
Ta oli hea sellepärast, et ta hoidis neid lambaid nii väga.
Nad olid talle väga armsad.
Ta polnud selline, kes mõtles, et peab jälle
lammaste eest hoolitsema ja taas neile vett ette andma.
Ei, ta polnud selline.
Ta armastas neid nii palju, et mõtles alati,
mis oleks kõige parem ta lammaste jaoks.
Karjastel olid tavaliselt peakatted, mis tunduvad meile naljakatena.
Need olid sellepärast, et kaitsesid päikese ja tuule eest.
Peakatet sai eri olukordades vastavalt vajadusele sättida.
Kui oli külm, siis võis selle tihedalt enda ümber mässida.
Liivatormi ajal kattis see nägu, et liiv suhu ja silmadesse ei satuks.
Mida karjased hoiavad tavaliselt käes?
See on karjase kepp.
Sageli on kepi otsas konks, mis meenutab tagurpidi j-tähte.
Konksuga saab lambal kaelast kinni haarata,
kui lammas on kukkumas järsakust alla.
Kui karjane seal juhtub olema,
saab ta kiiresti konksuga haarata, et lammas ei kukuks.
Ta saab õrnalt konksu abil
juhatada lammast õigesse suunda, kui see tahab vales suunas minna.
Sel karjasel oli alati kepp kaasas.
Igal hommikul riietus karjane karjaserüüsse ja võttis kepi kaasa.
Ta mõtles, kuhu võiks kallid lambad täna maitsvat rohtu sööma juhatada?
Pildilt on näha, et karjane on leidnud kena rohelise aasa.
Kui oleksid lammas, mõtleksid: "Nämm-nämm, kui hea toit."
Karjasel oli kokku täpselt 100 lammast.
Kas oskad lugeda sajani?
See on pikk lugemine.
1, 2, 3, 4, 5, enne kui sajani jõuad.
Sel pildil on peaaegu 100 lammast.
Kui sa ei usu, siis siin taga peidus on neid veel.
Kaks on veel puudu, üks emalammas ja ta väike beebi.
Selle kohta öeldakse tall.
Kuna karjane oli maailma parim,
siis igal õhtul kui ta saabus karjamaalt ja päevarännakutelt koju,
luges ta lambaaediku väravas üle kõik lambad.
Ülelugemine võttis aega, kõik lambad pidid ootama oma järjekorda.
Ta lasi nad ükshaaval lambaaedikusse.
Igal õhtul luges ta sajani.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.
Alati oli neid 100.
Karjane oli väga rõõmus ja sai minna oma koju magama.
Tal oli hea meel, sest kõik 100 lammast olid alles.
Loendades vaatas ta üle ka lambavilla.
Kui takjas oli villa takerdunud, siis ta eemaldas selle.
Kui keegi oli end kivi vastu vigastanud, puhastas ta haava ja sidus kinni.
Ta kontrollis alati, et igal lambal oleks kõik korras.
Ta armastas oma lambaid nii väga.
Karja hulgas oli üks väike lammas, kes ei kuulanud oma karjast.
Kui karjane hüüdis: "Hei, tulge siiapoole, siin on head rohtu!",
läks see teise suunda, et näha, mis on sealpool.
Ühel päeval oli väike lammas tõesti väga rumal.
Ta eemaldus karjast ja läks hoopis teises suunas,
mitte sinna, kuhu hea karjane oli neid juhatanud.
Ta tahtis teada,
missugused on ohtlikud järsakud ning kaljused teed.
Karjane polnud kunagi neid sinna lasknud minna,
sest teadis, et seal on ohtlikud järsakud.
Väike sõnakuulmatu lambuke
roniski sinna üles, ja mõtles: "Siin on nii lahe!
Siit näeb kaugele ja siin pole midagi karta."
Juhtus nii, et üks tagajalg sattus kaljulõhesse,
ühte salalikku auku ja jäi sinna kinni.
Ta proovis sealt vabaneda, kuid ei saanud.
Kõigele lisaks oli seal okaspõõsas, kuhu jäi üks esijalg kinni.
Nii oli ta seal põõsas kinni.
Ta hüüdis sealt: "Mää-mää!"
Karjane oli ülejäänud karjaga
ja need ka määgisid kõvasti, et ei kuulnud lamba häält.
Õhtu saabus ja karjane juhatas kogu karja oma lambaaedikusse.
Karjane luges seal kõik lambad üle.
Mis sa arvad, kas ta sai kokku 100?
Ei saanud.
Enne sadat on number 99.
Ainult niipalju lambaid oli koos, üks neist oli sattunud hätta.
Kuna karjane armastas iga väikest lammast nii väga,
otsustas ta minna otsima seda üht kadunud ja eksinud lammast.
Ta käis risti põiki läbi kõik kohad, kus nad olid sel päeval olnud.
Lõpuks, hoolega kuulatades, kuulis karjane nõrka appihüüdu.
Seda häält, mida lammas teeb: "Mää-ää."
Viimaks leidis karjane eksinud lamba üles,
kes oli sõnakuulmatu ega polnud kuulanud
karjase hüüdeid, kutsumisi ega juhtimist.
Karjane polnud üldse pahane, kuigi lammas oli olnud rumal.
Karjane oli väga õnnelik, et leidis armsa väikese kadunud lamba üles.
Karjane päästis tagakäpa ettevaatlikult lõhest vabaks.
Ei lambal pole käppa vaid on sõrg.
Ta päästis ka esijala okaspõõsast ettevaatlikult vabaks.
Karjane võttis lambukese hellasti oma sülle.
Paitas teda ja ütles: "Tore, et leidsin su, armas lambuke.
Ega sa enam ei lähe ohtlikele kaljudele turnima, ega ju?"
Lammas lubas: "Mää, ei lähe enam."
Karjane viis rõõmsalt lamba ülejäänud 99 juurde.
Kõik 100 lammast oli jälle koos.
Jeesus on samasugune hea karjane.
Mõtleme, et inimesed on kui lambad ning Jeesus on justkui karjane.
Jeesus armastab meid nii väga ja tahab, et järgiksime Teda
ning kuulaksime hoolega Ta häält ega läheks ohtlikele kaljudele turnima.
Nägemiseni!
Tõlge: Mare Peterson