LÄHEMMÄKSI JUMALAA
Ylioppilaaksi tulon jälkeen minulla oli suuria tulevaisuuden suunnitelmia -
ja haaveita. Mm. Raamattukoulu ja ottaa välivuosia ja elää elämää.
Mutta menin töihin saadakseni rahaa ja kaikki alkoi hyvin.
Tahdoin tehdä parhaani.
Noin puolen vuoden kuluttua tunsin itseni tavallista väsyneemmäksi, -
ja en pystynyt rentoutumaan.
Tuo kierre vain kasvoi.
Lyhyen ja tiiviin ajan sisällä huomasin, -
etten pystynyt rentoutumaan ja menetin ruokahaluni.
Minulla ei ollut aavistustakaan, mitä oli menossa.
Persoonallisuuteni muuttui paljon tänä aikana.
Luulin, että kyse oli persoonallisuushäiriöstä.
Googlasin ratkaisuja.
Mutta se oli vain olosuhteista johtuvaa käyttäytymistä.
Ajattelin olevani taakka.
Ja että näin huonon itsetunnon omaavien, kuten minun, -
ei pitäisi olla olemassa.
Oli paljon häpeää ja syyllisyyttä sekä syystä että ilman.
Kierre jatkui joitakin kuukausia.
Huomasin, etten voi ottaa itseäni siitä ulos, -
en voi mennä takaisin ja muuttaa asioita, minkä olisin tahtonut tehdä.
Parin kuukauden jälkeen -
autossa istuessani huusin Jumalan puoleen: -
"Anna nyt minulle syy, miksi elää!"
En ole kuullut Hänen ääntään niin voimakkaasti.
Luulin kuvittelevani, kun sydämeni kuiskasi: "Jeesus".
Jälkeenpäin tajusin, että juuri se on syy miksi elää.
Elämä Jeesuksessa ja elämä tämän tapauksen jälkeen on ollut -
niin valtavan erilaista.
Monet asiat vaikuttivat paranemiseeni syksyn aikana.
Muun muassa uudet ystävät ja hyvä seura.
Mutta suurin asia oli, että aloin tosissani puhumaan Jumalan kanssa.
Kävellessäni ulkona otin puhelimen ja aloin rukoilemaan -
ja puhumaan Jumalalle, -
Pyhälle Hengelle ja Jeesukselle, ja purkamaan sydäntäni.
Tulos näkyi pian. Paranemiskäyräni nousi hurjasti ylös.
Vain se, että saa huojentaa sydäntään jollekin -
ja tuoda valoon vanhoja asioita, joita ajattelee nyt.
Melko pian tuli rutiiniksi pitää nämä Jeesus-keskustelut.
Teen sen tänäänkin. Se on maailman paras asia.
Hän on kaikkialla. Minne menenkin saan puhua Hänen kanssaan.
Se on muuttanut Jumalasuhteeni.
Se ei ole enää jonkinlaisen fasadin pitämistä Jumalalle, -
että yrittää jotain, vaan suhde.
Viimeaikoina olen oikeastaan ajatellut, -
kuinka paljon Hän tahtoo olla kanssamme.
Sen täytyy olla jotain valtavan suurta, -
sillä Hän ei tahdo hyviä tekojamme tai jotain muuta.
On jännittävää oppia ymmärtämään mitä se tarkoittaa, -
että on suhde Hänen kanssaan.
Oli mielenkiintoista huomata, että Jumala on ollut siellä koko ajan, -
vaikka joskus tuntui, että vain etsin ja etsin ilman vastausta.
Pidin almanakkaa ja huomasin, että joka päivä oli täynnä -
joko kahvia ystävien kanssa tai jokin kristitty tilaisuus tai -
joku kirjoittamani ylistysteksti.
Aloin näkemään, kuinka Jumala oli ollut joka päivä kanssani.
Se auttoi minua oppimaan, kuinka hän puhuu minulle.
Taaksepäin katsoessani näen Jumalan suuruuden.
Hän pystyi ottamaan tuhoutuneen elämäni, -
kun olin niin traumatisoitunut, etten kyennyt jatkamaan.
Hän pystyi ottamaan sen, käyttämään sitä ja -
tekemään siitä aivan uuden niin lyhyen ajan sisällä, vuodessa.
Hämmästyttävää!
Tuntuu, että Jumala on tehnyt minusta paremman ja lujemman.
Olen saanut valtavan luottamuksen Häneen. Sitä ei ollut ennen.
Olen saanut nähdä, kuinka mahdottomilta näyttävät asiat, -
joista luulee etteivät ne koskaan tapahdu, Hän kuitenkin tekee.
Hän pitää sen, mitä Hän lupaa ja tekee, mitä sanoo.
Suomennos: Kirsti Eastwood