Efter att jag blev student -
hade jag stora framtidsplaner och mycket drömmar.
Jag var bl.a. på väg till en bibelskola -
och ta några mellanår och leva livet.
Men jag började jobba för att samla ihop pengar -
och det började bra. Jag ville göra mitt bästa -
men kanske efter ett halvår märkte jag att -
jag började vara tröttare än vanligt och kunde inte slappna av.
Detta ledde till en spiral som bara for nedåt.
Inom en kort men intensiv tid -
så märkte jag att jag inte kunde slappna av och tappade matlusten.
Till slut tappade jag talförmågan -
och hade ingen aning om vad som höll på att hända.
Min personlighet ändrades jätte- mycket under den här perioden -
och jag var säker på att jag hade en personlighetsstörning -
för jag höll på att googla mig fram till hur jag ska lösa det här.
Men det var nog bara omständigheterna -
som fick mig att bete mig på ett visst sätt.
Mycket av tankarna om mig själv handlade om att bara vara en börda -
och att människor med så dåligt självförtroende -
som jag skulle inte få finnas.
Jättemycket skam och skuld utan och med orsak.
Spiralen bara fortsatte i några månader -
och jag märkte att jag kan inte ta mig ur det här själv -
för jag kan inte vrida tiden tillbaka och ändra på saker -
som jag så gärna skulle ha velat göra.
Efter några månader var det så -
att jag ropade till Gud när jag satt i bilen och ropade att -
"Nämn nu mig en orsak till att leva!"
Jag har inte hört Hans röst så här starkt tala men att ...
Så jag trodde att jag inbillade mig när mitt hjärta viskade: "Jesus".
Men i efterhand så ser jag att det är just orsaken till att leva -
och livet i Jesus och efter den här situationen har varit -
så otroligt annorlunda.
Det var mycket som bidrog till min helandeprocess under hösten.
Bl.a. nya vänner och god gemenskap och så här -
men det största var att jag började tala med Gud på riktigt.
Jag var ute och gick och sedan tog jag upp telefonen -
och började be och tala som till Gud, den Helige Ande och Jesus -
och lättade på hjärtat.
Jag märkte snabbt resultat.
Min helandekurva sköt så här i höjden
Bara att få lätta på hjärtat för någon -
och föra fram saker till ljuset -
som har varit för länge sedan, som man tänker på nu -
blev ganska snabbt till en daglig rutin att ha dessa Jesus-samtal, -
vilket jag gör ännu i dag och det är världens bästa sak.
Han finns överallt. Vart jag än far kan jag tala med Honom.
På något sätt har det ändrat på min Gudsrelation -
så att det inte längre är att ha någon slags fasad för Gud -
eller försöka något inför Honom utan -
det är bara att ha en relation och bara tala och liksom...
Jag har faktiskt tänk på det på sistone hur mycket Han...
Han vill ha en relation med oss.
Det måste vara något otroligt stort eftersom Han vill inte ha något -
av våra goda gärningar eller annat. Det är spännande att växa in i vad -
det egentligen betyder att ha en relation med Honom.
Det var intressant för jag märkte efteråt så tydligt -
att Gud hade varit där hela tiden -
fast det under perioden kändes som att jag bara sökte och sökte och -
Han svarade inte. Jag använder en almanacka -
och märkte att varje dag var full av antingen kaffe med vänner -
eller något kristet evenemang eller någon lovtext jag skrivit.
Jag började se hur Gud hade varit där faktiskt varje dag.
Det hjälpte mig också att lära känna hur Han talar till mig.
När jag ser tillbaka på perioden ser jag bara hur otroligt mäktig Gud är.
Det att Han kunde ta ett liv som var förstört och så traumatiserat -
att jag inte kunde fortsätta.
Att Han kan ta det och använda det och göra nytt liv av det -
under så kort tid dessutom som under ett år.
Det gör mig helt förundrad för det känns nu som -
att Gud har byggt upp mig mycket bättre och stadigare.
Just att jag fått sådan otrolig förtröstan på Honom -
som jag inte hade tidigare. Jag har fått se hur saker -
ser omöjliga ut och man tror att det aldrig skulle kunna hända -
och hur Han ändå gör det. Han håller det Han lovar -
och gör det Han säger.
Textning: Carl Westermarck Himlen TV7