Jag var helt kriminell och en hel narkoman -
och använde dagligen droger och det såg ganska dåligt ut med mitt liv.
Redan som 15-åring blev jag första gången dömd till fängelse -
och då började backen som gick ner och ner längs med hela livet.
För fem år sen var det kris. Det var hela tiden kris i mitt liv -
och sen i fängelset, jag har suttit 22 år i fängelse, -
hörde jag människor som kom och berättade om Jesus.
Jag tyckte dom var för glada för dom var så glada alltid.
Egentligen var jag arg på dom ibland, för ingen kan vara så glad.
Men det berörde på något vis -
och genom krisen började jag faktiskt söka Gud.
Jag tänkte att kanske Gud kan förvandla mitt liv.
Fast det var så mörkt, så mörkt så kanske Gud kan förvandla.
För lite över fem år sen var jag efter droger i en stad här i Finland -
och där på vägen blev jag fast med drogerna -
och polisen kom och tog mig och satte mig i häkte där jag var två dagar.
Det var kris hela tiden -
och då började jag söka Gud på ett annat sätt än tidigare.
Och på resan från Hangö till Ekenäs gick jag in här i en frikyrka, -
Missionskyrkan som hade ett litet möte.
Dom visste ju om min bakgrund och vad jag var.
Där frågade dom om någon vill ge sitt liv -
och då tilltalade det mig på ett speciellt sätt.
Inte som tidigare: "Okej, det var roligt att höra om Jesus."
Det tilltalade mig på något vis.
Jag fick ge mitt liv till Jesus. Det var så berörande.
Det var så härligt.
Det var så härligt att ge sitt liv till Jesus.
Jag vet att Gud har tid för oss alla.
Jag hade hört om Jesus och ropat på Jesus längs med hela livet.
Men det här var min dag. Att jag fick ge mitt liv till Jesus helt och hållet!
Det var något helt otroligt.
Det var något speciellt härligt att få börja följa Jesus.
I den situationen tänkte jag att Jesus är mitt enda hopp.
Jag var så nere i missbruk, nere i droger, kriminalitet.
Det var ingen mening i mitt liv. Jag tänkte faktiskt så här.
Ärligt med glädje kan jag säga att livet kan inte bli sämre.
Så mycket gott jag hört om Jesus kan det i alla fall inte bli dåligare mer.
Det var härligt att säga att jag vill ge mitt liv till Jesus.
Helt och hållet. Jag vill bli av med precis allt.
Jag var nio månader på rehabilitering i Kankaanpää -
och Gud hade ordnat att också där fanns en frikyrka -
dit jag fick gå varje vecka växa och bli helad av Gud.
Jag var ju hemskt sönder i mitt inre. Allt var söndrigt i mitt inre -
för jag hade haft ett grymt behov av knark 30 år, kanske mer också.
Men jag hade inga behov efter den stunden när jag gav mitt liv till Jesus.
Jag gick till rehabilitering men hade inga behov.
Dom sade att det var något konstigt med mig.
Jag hade ju alla möjliga mediciner, Diapam och andra -
men behövde aldrig någon.
Det var så märkvärdigt att jag inte ens själv kunde förstå det.
Efter den dagen har jag inte behövt röka, inga droger, ingenting.
Jag behövde aldrig på rehabiliteringen ta några drogpiller.
Det var bara Gud. Allt är möjligt för Gud. Halleluja!
Kanske någon gång tänkte jag att troende människor...
Att det säkert är trist för dom. Men livet är härligt.
Jag kan vara far till min dotter. Det kunde jag inte tidigare i mitt liv.
Jag som alltid var utanför samhället i Hangö där jag bor, -
är i dag inne i samhället, jobbar på loppis, med i mycket frivilligarbete, -
möter människor på gatan och får berätta om Jesus.
Visst har jag mina dåliga dagar, man faller emellan och kan bli lite deppad -
men Gud är med i allt. Jag har upplevt Guds närvaro -
varje gång när jag ropat till Honom.
Men jag kan ärligt säga att 90 procent är soliga dagar.
Jag är fri i dag. Jag är så mäktigt fri. All ära till Herren!
Många gånger när det kommit svåra saker -
tänker jag att jag är en ny skapelse i Herren.
Jag tror mera på Jesus än på något annat. Amen.
Textning: Carl Westermarck Himlen TV7