JUMALA JUURDE
Olin täielik kriminaal ja narkomaan.
Kasutasin iga päev uimasteid.
Olin päris põhjas.
15-aastaselt sattusin esimest korda vanglasse.
Sealt algas minu elu allakäik.
Viie aasta eest algas kriis.
Minu elu oligi üksainus suur kriis.
Istusin ju kinni 22 aastat.
Vanglas käis inimesi, kes rääkisid Jeesusest.
Minu meelest olid nad liiga rõõmsad.
Alati nii heas tujus.
Tegelikult ajasid nad mind vihale.
Keegi ei saa olla kogu aeg nii rõõmus!
Ikkagi see puudutas mind.
Neil meeleheiteperioodidel hakkasingi Jumalat otsima.
Mõtlesin, et ehk tõesti saab Jumal mu elu muuta.
Olin nii sügaval pimeduses...
Äkki tõesti saab Jumal midagi muuta?
Viie aasta eest olin siin ühes Soome linnas uimastite jahil
ja seal võeti mind teel uimastitega vahele.
Politsei viis mind kartsa.
Olin seal kaks päeva.
Olin kogu aeg hingekitsikuses.
Seal hakkasingi Jumalat otsima.
Hoopis teisel viisil kui varem.
Hankost tagasi Ekenäsi sõites
läksin ühte vabakogudusse, kus oli väike jumalateenistus.
Nad teadsid mind ja mu tausta väga hästi.
Küsiti, kas keegi tahab anda oma elu Jumalale.
See kõnetas mind väga eriliselt.
Mitte nii nagu varem,
kus Jeesusest oli lihtsalt tore kuulda.
See puudutas mind kuidagi otseselt.
Ma andsingi oma elu Jeesusele.
See oli nii liigutav.
Nii auline.
Imeline oli anda oma elu Jeesusele.
Tean, et Jumalal on me kõigi jaoks oma aeg.
Olin kuulnud Jeesusest
ja hüüdnud teda appi peaaegu terve elu.
Nüüd oli minu päev anda oma elu Jeesusele.
Kogu südamest.
Täiesti uskumatu!
See oli nii eriliselt võimas!
Võisin hakata järgima Jeesust!
Mõtlesin selles olukorras, et Jeesus on mu ainus lootus.
Oli nii rängas alkoholi- ja narkosõltuvuses ning kuritegevuses.
Mu elul ei olnud mingit mõtet!
Ma mõtlesin - ütlen seda ausalt ja rõõmuga -,
et elu ei saa enam minna hullemaks.
Olin kuulnud Jeesusest nii palju head.
Mõtlesin, et hullemaks ei saa ju ikka minna.
Küll oli vägev öelda, et tahan anda oma elu Jeesusele!
Täielikult ja kogu südamest.
Tahtsin kõigest lahti saada.
Olin 9 kuud Kankaanpää rehabilitatsioonikeskuses.
Tänu Jumalale oli seal üks vabakogudus
Käisin seal iga nädal.
Kasvasin ja tervenesin.
Olin ju seest täiesti katki.
Minust olidki ju ainult varemed järel.
Lisaks oli mul üle 30 aasta olnud piinav vajadus uimastite järele.
Hetkest, kui andsin elu Jeesusele, olin sõltuvusest täiesti vaba.
Elasin rehabilitatsioonikeskuses aga sõltuvus oli kadunud.
Nad ütlesid, et minuga on midagi imelikku.
Mul oli ka igasugu ravimeid nagu Diapam ja muud,
mida nad oleks mulle öösiti andnud, aga ma ei vajanud neid kordagi.
See oli nii kummaline, et ma ei suutnud sellest aru saada.
Esimesest päevast peale pole ma vajanud ei suitsu ega uimasteid.
Mitte midagi!
Mul poleks olnud vaja ollagi rehabilitatsioonikeskuses.
Ma pole enam kunagi uimasteid vajanud.
See saab olla ainult Jumal, sest Talle on kõik võimalik.
Olin vahel mõelnud,
et usklikel inimestel on kindlasti väga igav elu.
Elu on aga imeline!
Nüüd saan olla oma tütrele isaks.
Varem ma ei saanud seda teha.
Varem Hankos elades ei võtnud ma ühiskonnaelust osa.
Täna võtan ühiskonnaelust osa.
Töötan vanakraamiturul ja teen palju vabatahtlikku tööd.
Vestlen inimestega tänaval
ja räägin neile evangeeliumi Jeesusest.
Muidugi on ka raskemaid aegu, kus meel läheb natuke kurvemaks,
aga Jumal on alati ligi ning on alati minuga.
Kogen Tema ligiolu iga kord, kui hüüan Tema poole.
Võin täiesti ausalt öelda,
et 90 protsenti päevadest on päikeselised.
Olen täna nii vaba!
Kõik au kuulub Jumalale!
Kui tulevad rasked hetked, mõtlen, et olen uus loodu Issandas
ja loodan Jeesusele rohkem kui millelegi muule.
Aamen.
Tõlge: Riina Aasa