Noissa piireissä pidetään itsestään selvänä, -
että kirkot ovat hyvin alkeellisia.
Niin siellä ajatellaan.
Pelastuksesta ei noissa piireissä ollut mitään käsitystä.
Silti ajateltiin, etteivät kristityt tiedä mitään.
He eivät ole edistyneitä mietiskelijöitä eivätkä harjoita sitä.
Niin uskottiin. Se vähä mitä tiedettiin oli käsitys, -
että kristinusko on paljon alemmalla tasolla.
Etsintään, samoin kasvissyöntiin liittyi myös ylpeyttä.
Oltiin matkalle jonnekin, minne "tavikset" eivät pääse.
Ei ymmärretä alkuunkaan siihen sisältyvää petosta.
Olemme kolmessa osassa tutustuneet joihinkin New Agen ilmiöihin.
Haastateltavat ovat hyvinvointia, paranemista ja totuutta etsiessään -
ajautuneet yhä syvemmälle itämaisen ja uushenkisyyden oppeihin.
Mikä siis oli käännekohta? Joidenkin tielle ilmestyi nimi Jeesus.
Silloin he eivät vielä tienneet sudesta, joka kulkee lampaan vaatteissa.
Jeesus vastasi: "Varokaa, ettei kukaan johda teitä harhaan.
Monet tulevat esiintymään minun nimelläni.
He sanovat: 'Minä olen Messias', ja eksyttävät monia."
(Matt. 24:5, 1992)
KUN VALO ON PIMEYTTÄ
OSA 6: VALHEELLISTA KRISTILLISYYTTÄ
Oli vuosi 2001, viisi vuotta sen jälkeen kun sain nuo takaumat lapsuudesta.
Istuin meditoimassa New Age -kurssilla -
täällä Tukholmassa. Asuin silloin toisessa kaupungissa.
Meitä istui siinä 80 ihmistä meditoimassa.
Oli hiljaista. Ihmettelin sitä. Päässäni oli epätavallisen hiljaista.
Sen ajatuksen jälkeen kuulin vain: "Jeesus."
Mitä? Ei Jeesusta! En pitänyt Jeesuksesta lainkaan.
Mutta se toistui ja vain vahvistui: "Jeesus, Jeesus, Jeesus."
Lopulta se aivan kaikui pääkopassani.
Koska olin kosketuksissa henkimaailmaan, -
tajusin, että tämä on jotain uutta. Sanoin: "Sinäkö se olet, Jeesus?"
Silloin taivaasta tuli salama suoraan sydämeeni -
valtavalla voimalla. Se oli ihanaa!
Aloin väristä sisäisesti, vain sydämeni värisi.
Se vahvistui niin, että lopulta tärisin kauttaaltaan ja olin pudota tuolilta.
Sanoin: "Kyllä, kyllä, ymmärrän!" Silloin tuli aivan tyyntä.
Sitten tuli Jumalan rauha, vaikken sitä silloin käsittänyt.
Jumala on rakastanut maailmaa niin paljon, että antoi ainoan Poikansa, -
jottei yksikään, joka häneen uskoo, joutuisi kadotukseen, -
vaan saisi iankaikkisen elämän.
Ei Jumala lähettänyt Poikaansa maailmaan sitä tuomitsemaan, -
vaan pelastamaan sen. (Joh. 3:16―17, 1992)
Olimme olleet mukana monissa itämaisissa liikkeissä.
Sen jälkeen ajauduimme myös hyvin valheelliseen kristillisyyteen, -
vaikka he kutsuivat itseään alkukristityiksi.
10 vuoden ajan luin Jeesuksesta, joka opetti inkarnaatiota -
ja siihen liittyvää sielunvaellusta.
Hän opetti kasvissyöntiä.
Pääsiäislammas opetuslasten kanssa oli vain poikkeus.
Hän ei oikeasti kuollut ristillä, sehän olisi merkinnyt pahan vallan voittoa.
Tämä se vasta oli jotain, ajattelin.
Juuri hengellistä voimaa olin etsinyt New Agesta.
Sanoin: "Jeesus, oletko se todella sinä? Jos olet, tule nyt."
Seuraavassa istunnossa antaisimme toisillemme healing-hoitoa.
Olin suorastaan röyhkeä: "Jos tämä on sinusta, Jeesus, osoita se nyt.
Anna minulle kaikki voima, jonka voin ottaa vastaan ruumiiseeni."
Meitä oli kymmenen ja meidän piti "hoitaa" jokaista kolme minuuttia.
Tunsin, miten voima tuli käsieni kautta.
Vau, minulla on Jeesus! Seisoin siinä ja rukoilin Häntä.
Jeesus tuli aivan kuin minussa olleen pimeyden läpi.
Silloinen naisystäväni oli mukana ja kysyi jälkeenpäin:
"Mitä se sinun voimasi oli? Se melkein nosti minut tuolista."
Siitä päivästä tiesin, että Jeesus on totuus.
Olin asiasta aivan varma, ja olen ollut siitä lähtien.
Mutta minne jouduinkaan? New Ageen. Sieltä aloitin etsintäni.
Menin Ruotsin kirkon seurakuntaan pienessä kotikaupungissani.
Heidän mielestään minulla oli ollut upeita kokemuksia.
Seurakunnan pappi oli hyvin innoissaan puuhistani.
Ei ollut minkäänlaista henkien erottamista, enkä saanut mitään apua.
Kirkot omaksuvat vaikutteita idän uskonnoista.
Meditaatio, jooga, qiqong ja mindfulness yleistyvät.
Lars luuli seuraavansa Jeesusta -
eikä tajunnut, että hänen tuli kääntyä pois uushenkisyydestä.
Mitä Boris sanoikaan tasapainosta:
Seurakunnan tulee olla niin avoin, että jokainen tuntee olevansa tervetullut.
Liiallinen avoimuus taas ravisuttaa ja venyttää uskon perusteita.
Mikä sitten on Jeesuksen ja New Agen valhejeesuksen ero?
Mikä on Raamatun Jeesuksen ja salaoppien jeesuksen ero?
Yksinkertaisesti se, ettei salaoppien jeesus koskaan ole Raamatun Jeesus.
Siinä on asian ydin. Kuka sitten on Raamatun Jeesus?
Hän on sekä Jumala että ihminen.
Jumala, joka päättää tulla ihmiseksi ja ilmestyä ihmishahmossa.
Apostoli Johannes kuvaa kirjeissään tarkasti Jumalan kahta luontoa.
Hän kirjoittaa, että juuri käsitys Jeesuksesta erottaa -
Jumalan Hengen antikristuksen hengestä.
Evankeliumissa on kyse sovituksesta:
Jeesus ottaa kantaakseen kaikki seuraukset siitä, -
että ihminen käänsi Hänelle selkänsä ja nousi kapinaan.
Siksi Hänen piti tulla ihmiseksi. Se oli ainoa mahdollisuus.
Juuri Jeesuksen luonnon ja persoonan osalta -
Raamatun kristinusko eroaa täysin salaoppien jeesuksesta.
Samoin Jeesuksen roolin ja tehtävän osalta.
Hän tuli tuomaan sovinnon Jumalan ja ihmisen välille.
Okkultismin mukaan hän tuli esimerkiksi tuomaan tietoa.
Tietoisuutesi kasvaa, niin että voit löytää jumalallisen kipinän itsestäsi -
ja saavutat itse vähitellen jumaluuden.
Okkultismissa Jeesuksella on aina jokin muu tehtävä ja luonto -
Hänen puhtaan luontonsa lisäksi.
Sen huomaa, jos tuntee hyvin Raamatun.
Ellei tunne Raamattua, ei millään erota okkultismin Jeesusta aidosta.
Ei ymmärrä, että niiden välillä on suuri ja ratkaiseva ero.
Sillä on ihmiselle ratkaisevan suuret seuraukset.
Sitä sopii ihmetellä, miksi spiritistisissä seuroissa on -
edessä pöydällä suuri ja painava Raamattu -
ja seinällä kenties suuri öljymaalaus Jeesuksesta -
ja miksi lauletaan virsiä Virsikirjasta.
Se tuudittaa ihmisen uskomaan, että siellä on turvallista olla.
Mutta tämäkin on vierasta sille, mitä Raamattu opettaa.
Istut istunnossa ja odotat meedion kautta viestiä vainajalta, -
jota kaipaat ja jonka olet menettänyt.
Raamatun mukaan se saastuttaa ihmisen.
Ihmisen pitäisi kysyä Jumalaltaan. Se on yksinkertaisesti huijausta.
Minä olen Herra, sinun Jumalasi, hamasta Egyptin maasta lähtien; -
muuta Jumalaa sinä et tunne kuin minut, -
eikä ole muuta auttajaa kuin minä. (Hoos. 13:4)
Luin viidettä osaa väärennetystä Johanneksen evankeliumista.
Se on Jakob Lorberin kirjoittama 13-osainen sarja.
Sen mukaan Jeesus ei oikeasti kuollut ristillä.
Koko sanoma siitä, mitä Jeesus on tehnyt puolestamme, katosi.
Luin kirjan viidettä osaa joulukuussa. Yhtäkkiä vain heitin kirjan pois.
Huusin: "Jeesus, missä Sinä olet?
Luen Sinusta joka päivä saksaksi, ja silti olet valovuosien päässä minusta.
Tunnen itseni epätoivoiseksi, väsyneeksi ja tyhjäksi.
Kaikki tuo, mitä Sinusta luin, ei johtanut mihinkään."
Olin tuossa pienessä Ruotsin kirkon seurakunnassa.
Siellä ei lainkaan eroteltu henkiä.
Juotiin kahvia ja oli ihan kivaa. Kiltti kun olin, auttelin siinä missä voin.
Jatkoin samalla entistä elämääni.
Avasin Rosen-terapiavastaanoton.
Kukaan ei tajunnut, mitä puuhasin, vaikka kerroin siitä avoimesti.
Mutta niin se on monissa paikoissa. Kirkossa harjoitetaan yhtä sun toista.
Ei tiedostettu, että olin tekemisissä okkulttisen henkisyyden kanssa.
Viisi vuotta sen jälkeen muutin Tukholmaan.
Santa Claran kirkossa tutustuin Hasse-diakoniin.
Hänellä oli henkien erottamisen lahja.
"Ymmärrän", hän sanoi, kun kerroin hänelle tästä.
"Mutta oletko sanonut Jeesukselle kyllä?"
"En, mutta ei kukaan ole epäillyt, ettenkö olisi."
Niin rukoilimme Fransiskuksen rukouksen.
Olin etsinyt uushenkisyydestä tietämättä, ettei niitä voi sekoittaa.
Luulin olevani oikealla tiellä.
Newagelaisena "tunsin valon" mutta se olikin pimeyttä.
Jeesus sanoi: "Minä olen ylösnousemus ja elämä.
Joka uskoo minuun, saa elää, vaikka kuoleekin, -
eikä yksikään, joka elää ja uskoo minuun, ikinä kuole. Uskotko tämän?"
"Uskon, Herra", Martta vastasi, "minä uskon, että sinä olet Messias, -
Jumalan Poika, jonka oli määrä tulla maailmaan." (Joh. 11:25―27, 1992)
Elämäni suurimpia ahaa-elämyksiä, -
jota ilman tuskin olisin voinut olla pappi, -
on ollut nähdä muutos, jonka tämä saa aikaan ihmisen sydämessä.
Jos kaikki elämässä on pakkoa, -
jota vanhemmat, kasvatus ja yhteiskunta ehkä vielä vahvistavat, -
siitä ei synny mitään hyvää. Se vain tekee elämästä raskasta.
Joskus saattaa kokea onnistumisen iloa, ylpistyä ja halveksia toisia.
Yleensä kuitenkin on lannistunut olo.
Kristillinen usko taas todellakin ymmärtää, -
mitä Jeesus on tehnyt, kun Hän sanoi ristillä: "Se on täytetty."
Hänen anteeksiantonsa kattaa kaiken elämässämme.
Se vapauttaa ihmisen syvästi, myös näkemään elämän eri tavalla.
Tässä olemme toisinaan epäonnistuneet.
Silti tämä on valtava sanoma -
nykyihmiselle juuri siinä missä hän on.
Paavali aloittaa kirjeensä: "Armo teille ja rauha Jumalalta, Isältämme, -
ja Herralta Jeesukselta Kristukselta!"
Juuri näitä käsitteitä uushenkisyys etsii.
Armoa eli hyväksytyksi tulemista ja kelpaamista.
Ihminen huutaa ja etsii rakkautta. Rauhaa, sielunrauhaa.
Hengen yhteys taas antaa elämyksiä ja kokemuksia, -
voimaa ja osallisuutta.
Kaikki, mitä uushenkisyys monin eri tavoin huutaa ja etsii, -
on kristillisen uskomme ytimessä.
Kun vain itse elämme siitä ja saamme Jumalan armosta välittää sitä muille.
Luovutin ja lakkasin etsimästä. Sanoin Jumalalle: "En pysty löytämään Sinua.
Jos olet olemassa, näytä se sitten minulle."
Samoihin aikoihin eräs toinen etsijä, Fred, -
pyysi minua toistuvasti mukaansa helluntaikirkkoon, jossa hän kävi salaa.
Ensireaktioni oli: ei ikimaailmassa.
Mitä annettavaa heillä olisi etsintääni, -
joka oli jatkunut jo lähes kolmekymmentä vuotta.
En nähnyt mitään syytä lähteä sinne.
Lopulta kuitenkin menin sinne tammikuussa.
Puhuja selitti, mitä tapahtui Israelin lähtiessä Egyptistä.
Kun karitsan verta siveltiin ovenpieliin, -
se suojasi talossa olevia ja surman enkeli kulki talon ohi.
Puhuja selitti, että täsmälleen sama tapahtui sinä päivänä, -
kun Jeesus ristiinnaulittiin ja Hän vuodatti verensä syntieni tähden.
Tästä en ollut ikinä kuullut puhuttavan.
En ollut ikinä lukenut Raamattua. Kirjahyllyssäni oli pieni Raamattu, -
jossa oli Vanha ja Uusi testamentti, mutten ollut sitä koskaan lukenut.
Silloin päätin lukea Raamatun nurisematta kannesta kanteen.
Olin niin vihainen itselleni siitä mitä olin tehnyt.
Vähitellen sain kokea, -
että kun tulin uskoon ja otin Jeesuksen vastaan -
ja pyysin Häneltä anteeksi kaikkea missä olin ollut mukana, -
sain takaisin elämänhaluni ja elämästä tuli mielekästä.
Elämästä tuli hyvin mielekästä. Myös elämänilo palasi.
Halusin pois, koska pelästyin.
Oli pelottavaa nähdä transsiin vajonnut meedio ja voima, jonka hän siinä sai.
Oli pelottavaa, kun toinen ihminen puhui hänen kauttaan.
Samoin se kun meedio sanoi, että vainajahenki halusi lähteä mukaani.
En missään tapauksessa halunnut ketään vainajaa kotiini.
Näistä syistä lähdin sieltä pois.
Kuljin helluntaikirkon ohi. Sen julisteessa varoitettiin salaopeista.
Mitä he niistä tietävät, ajattelin. Olin ennakkoluuloinen kristittyjä kohtaan.
En ollut pitänyt sitä okkultismina, vaan aivan luonnollisena.
Menin uteliaisuudesta sisään.
Astuin sisään pieneen saliin, jossa oli koolla lähinnä varttunutta väkeä.
Ajattelin: Täällähän Jumala on!
Siitä alkoi matkani vapauteen, niin voi sanoa.
Hämmästyin, miten sitkeästi haastateltavat jatkoivat etsintäänsä.
He jatkoivat kymmeniä vuosia saamatta siitä koskaan tyydytystä.
Vaikka maamme ovat maallistuneet, -
tunne, että on jotain enemmän, ei ole kadonnut minnekään.
Kun etsijä lopulta tulee seurakuntaamme, -
miten kohtaamme hänet?
Kun joku lähtee New Agen piiristä ja tulee seurakuntaan, -
siihen on syynsä. Hän on ymmärtänyt, että jokin New Agessa on pielessä.
Hän on päättänyt tietoisesti tulla seurakuntaan.
Hän varmaankin kokee saavansa vastauksia kysymyksiinsä.
On tärkeää, että hän kohtaa kristittyjä, jotka tuntevat hyvin Raamatun.
Tuo ihminen on New Agen piirissä ollessaan -
tutustunut moniin erilaisiin uskomuksiin, -
joilla on myös yhtymäkohtia Raamattuun.
Hän tarvitsee apua selvittääkseen, mitä Raamattu todella sanoo.
Oleellista on auttaa häntä tajuamaan, -
mistä pohjimmiltaan kumpuavat ne opit, joissa hän on ollut mukana.
Helposti luullaan, että New Agen sisällä on kristillistä uskoa, -
koska sitä sekoitetaan surutta mukaan.
Häntä tulee auttaa ymmärtämään, ettei se koskaan kumpua kristinuskosta.
Se on ehdottomasti tärkeintä.
Kun demonien vallassa oleva tulee seurakuntaan, -
yritetään joskus heti karkottaa demonit. Yleensä se ei onnistu.
Se on mahdollista vasta, kun ihminen on tehnyt parannuksen, -
antanut elämänsä Jeesukselle ja antanut anteeksi eksyttäjilleen -
ja pyytänyt itse anteeksi.
Tarvitaan puhdistautuminen, Jeesuksen puoleen kääntyminen.
Ensimmäisessä saarnassaan Jeesus kehotti: "Kääntykää."
Vasta kun ihminen kääntyy pois siitä mitä on tehnyt, -
hän voi päästä vapaaksi.
Kun meille tulee sielunhoitoon demonien vallassa oleva ihminen, -
kysymme, millaisia asioita hän on harjoittanut.
Miten ja milloin tämä tuli elämääsi? Yritämme päästä sen juurille.
Miksi jouduit pahan hengen valtaan? Hän saa kertoa, mitä on kokenut.
Jokin järkytys tai trauma on saattanut luoda sieluun särön, -
jota kautta niitä on päässyt sisään. Ne voivat olla jopa syntymässä saatuja, -
sillä nämä asiat siirtyvät myös sukupolvelta toiselle.
Kun Siperiassa shamaani tekee kuolemaa, -
hän siirtää sen, mitä hänessä on, lapselleen tai lapsenlapselleen.
Näin se siirtyy sukupolvelta toiselle. Joku saa sen jo syntyessään.
Kun siitä on tietoinen, siitä voi tehdä pesäeron -
ja antaa anteeksi esivanhemmille, joiden takia on henkien vallassa.
Anteeksianto ja kääntymys ovat keskeisiä.
Sen jälkeen ovi on auki, niin että pahat henget voidaan karkottaa.
Ei siis pidä lähteä ensin taistelemaan ja ajamaan ulos pahoja henkiä.
Johdata ihminen ensin todelliseen kääntymykseen, -
rukoilemaan anteeksi sitä, että hän on etsinyt apua väärästä lähteestä.
Kerran makasin City-kirkon lattialla ja huusin.
Minussa oli demoneja. Kolme, neljä ihmistä rukoili puolestani.
En muista mitä ne olivat, mutta pimeyden voimat riehuivat minussa.
Silloin Gertrud sanoi minulle:
"Kirjoita ylös kaikki okkulttinen toiminta, jossa olet ollut mukana."
Niinkö? sanoin. Sain tehtäväkseni kirjoittaa tuon listan.
Listasta tuli kolme A4-arkkia pitkä.
Kolme täpötäyttä arkkia pelkistä otsikoista, mitä kaikkea olin kokeillut.
Siitä alkoi prosessi, jossa kävimme ne kaikki läpi.
Pyysin Jumalalta anteeksi, että olin sekaantunut niihin.
Minun piti antaa anteeksi niille, jotka vetivät minut niihin mukaan, -
ja antaa anteeksi myös itselleni.
Aloin kuitenkin ihmetellä, miksi olo ei yhtään helpottunut, -
vaikka olin jo tunnustanut niin monta asiaa.
Jatkoimme kuitenkin listan läpikäymistä kohta kohdalta.
Viimeinen kohta taisi olla horoskoopit. Luin niitä ja uskoin niihin, -
niin kuin lähes kaikki nykyään.
Pyysin sitä anteeksi ja tunnustin sen synniksi.
Pyysin Jumalaa murtamaan sen kahleet. Tunsin, miten se irtosi.
Sanoin: Jipii, nyt minut on vapautettu!
Mutta vasta kun lista oli käyty läpi.
Tie vapauteen ei ole niin helppo kuin alussa ehkä kuvitteli.
Eroon pääsy kaikesta, mitä on ottanut vastaan, voi kestää jopa vuosia.
Siksi onkin tärkeää, että uskovilla on tietoa ja ymmärrystä auttaa.
Tanskalainen filosofi Søren Kierkegaard on kirjoittanut:
"Jotta voin viedä ihmisen tiettyyn päämäärään, -
minun on ensin löydettävä hänet ja aloitettava sieltä missä hän on.
Joka ei sitä osaa, pettää itseään luullessaan voivansa auttaa muita.
Auttaakseni toista minun on toki ymmärrettävä enemmän kuin hän, -
mutta ennen muuta se, mitä hän ymmärtää."
Monet haastatelluista olivat tulleet uskoon ja halusivat kasteen.
Puhumme kasteesta enemmän tuonnempana tässä sarjassa.
Aavistuksen päätöksen merkityksestä saamme jo nyt Lillebilin tarinasta.
Luettuani koko Raamatun ymmärsin, että kaikki tämä on totta.
Halusin kulkea koko matkan Jeesuksen kanssa.
Ymmärsin, että kaste on vanhan minän hautaamista -
ja nousemista ylös uutena ihmisenä seuraamaan Jeesusta.
Silloin henkimaailma ryhtyi tosissaan vastatoimiin.
Heti maanantaina, ennen kun kunnolla avasin silmäni, -
näin sänkyni vieressä petoeläimen, jolla oli punahehkuiset silmät.
Tuo jonkinlainen karhun ja suden välimuoto tuijotti minua täynnä vihaa.
Huusin Jeesusta avuksi, ja se katosi.
Joka ilta ja yö koin hyökkäyksiä, -
joilla minut yritettiin tappaa.
Eräänä yönä ylläni näkyi musta lohkare, -
joka yritti murskata minut täysin.
Huusin Jeesusta ja kiitin Hänen verestään.
Opin nopeasti, että silloin henkivallat katosivat ympäriltäni.
Kun makasin kyljelläni ja yritin nukahtaa, minua viskottiin seinälle.
Sehän on fyysisesti mahdotonta.
Ne olivat todella vahvoja henkivaltoja.
Hirvittävin kokemus oli eräänä yönä näkemäni uni.
Seisoin unessa etsijäystävieni kanssa Malmössä katselemassa -
edessämme olevaa kukkulaa. Sitten kukkula muuttui eläväksi.
Se nousi ylös ja osoittautui ruskeakaapuiseksi munkiksi.
Sillä oli kauniit kiharat hiukset, kauniit kasvot ja vaaleansiniset silmät.
Munkki katsoi ystäviäni, joista kukaan ei ollut uskossa.
Se ei piitannut heistä.
Sitten se tuli minua kohti kymmenen sentin päähän kasvoistani.
Se otti kiinni kehostani ja alkoi repiä sitä hajalle.
Sen kynnet olivat kuin rautaa, ja huusin tuskasta.
Huusin: "Jeesus, kiitos verestä!" Olin viikon aikana oppinut, -
että silloin ei tapahdu mitään pahaa. Silloin munkki nosti kätensä ja irvisti.
Viha suorastaan virtasi siitä.
Oli irvokasta nähdä sen kauniiden kasvojen muuttuvan sillä tavoin.
Se päästi minut irti, ja minä heräsin.
Nousin ylös tarkastamaan, näkyikö ruumiissani jälkiä, mutta ei näkynyt.
Kylkiluita kuitenkin särki parin päivän ajan sen jälkeen.
Luulin, etten pääsisi elävänä kasteelle, mutta pääsin, kiitos Herralle.
Voit tukea tämän ohjelman käännöstyötä:
SOITA: 0600 10070 (10,01 e + pvm) TILILLE: FI40 1112 3000 3427 89
VIITE: 7744 VASTAANOTTAJA: RISTIN TUKI RY
Suomennos: Aune Björkström