o
Roy Fields, meille on ilo nähdä sinut täällä Suomessa.
On ilo olla täällä.
Sepä ihanaa. Ymmärtääkseni, saavuit eilen.
Ei vaan lensin tänne toissapäivänä.
Sinulla on siis jo ollut kaksi hienoa kokousta.
Kyllä, meillä on ollut kaksi mahtavaa kokousta.
Miniäni, joka on Helsinki Vineyardin ylistyksenvetäjä,
kertoi kuulleena, että kokous oli mahtava.
En itse päässyt paikalle.
Tahtoisimme nyt tutustua sinuun vähän paremmin.
Kerrotko meille jotain alkuperästäsi.
Olet Yhdysvalloista, mutta mistä tarkemmin?
Olen alunperin New Yorkista -
synnyin ja kasvoin New Yorkin osavaltion pohjois-osassa ja
asuin siellä 21 vuotta. Siirryin sitten Floridaan ja asuin siellä 11 vuotta,
menin siellä myös naimisiin. Olen ollut naimisissa 10 vuotta.
Minulla on vaimo ja kaksi lasta, 9-vuotias tyttö ja 7-vuotias poika.
Minut kastettiin katoliseksi, mutta äitini vei minut
Assembly of God - helluntaiseurakuntaan ja
kasvatti minut helluntalaisesti.
Vietin kaiken aikani seurakunnan parissa.
En tiennyt paljosta muusta, vietin aikaani seurakunnassa,
ylistin ja palvoin, kuuntelin saarnaajaa,
katselin kun ihmisten puolesta rukoiltiin.
Annoin sydämeni Herralle 8-vuotiaana.
Olen aina halunnut palvelutyöhön,
koska vietin niin paljon aikaani seurakunnassa.
Tajusin, mistä siinä kaikessa oli kyse.
Sitä voisi sanoa Jumalan kutsuksi;
kuulin Hänen äänensä kutsuvan minua palvelutyöhön.
Kun olin 11-vuotias ja seurakuntani oli siellä pohjois -New Yorkissa,
olin kerran jonkun olohuoneessa pidetyssä Raamattu-illassa.
Sinne oli ahtautuneena n. 60 ihmistä ja viisi kitaristia soitti lauluja,
ja ensimmäistä kertaa eläissäni tunsin Jumalan
miltei käsinkosketeltavan läsnäolon;
se oli kuin ylitseni puhaltava tuuli. Muistan kuinka katselin
ylistyksen vetäjiä ja ihmisten mukaantuloa
ja kuinka tunsin Jumalan läsnäolon ja mietin: Tämä on aivan uskomatonta.
Muistan kuinka sanoin Jumalalle:
Jumala, haluan tehdä tätä lopun elämääni. Haluan vetää ylistystä.
Olemme vaimoni kanssa oppineet luottamaan Jumalaan. Se ei ole
mikään temppu tai klisee tai jokin amerikkalainen tapa tehdä asioita.
Raha-asiat eivät koskaan ole olleet iso juttu meille.
Meidän ei ole tarvinut kerjätä rahaa;
olemme tehneet mitä Jumala on kehottanut.
Herra sanoi minulle vuosia sitten:
'Kun kaikki on sinulle kuin ei mitään, annan sinulle kaiken.
Koska voin luottaa sinuun, ettet kiinnity mihinkään.'
Lapseni eivät takerru leluihinsa; he ovat oppineet antamaan.
Elämme noiden periaatteiden mukaan.
Tiedämme, että Jumala on kanssamme joka askeleella.
Kuinka päädyit Lakelandiin? Kerro jotain siitä.
Olin silloin matkustellut Amerikan itärannikkoa ylös ja alas
neljän ja puolen vuoden ajan.
Sain puhelun evankelistalta, joka piti Lakelandissa
kokouksia Todd Bentleyn kanssa.' Siitä on kolme vuotta.
Minulle sanottiin, että jotain hienoa olisi luvassa.
Ystäväni Tom Scorillo, joka on evankelista,
pyydettiin pitämaan konferenssia evankelista Todd Bentleyn kanssa
ja hän pyysi minua tulemaan Floridaan. Olin silloin New Yorkissa.
Me ajoimme matkat autolla ja sieltä on 22 tunnin ajomatka Floridaan.
Minua pyydettiin vetämään ylistystä aamukokouksiin.
Sanoin: 'Tottakai; saanko pystyttää CD-myyntipöydän sinne?'
Sillä tavalla saamme bensaa autoihimme ja
hotellilaskut maksettua. Hän sanoi: 'Kyllä, voitte tulla,
mutta uhrikeräys menee Toddille.' Se ei ollut minulle ongelma.
Minun ei siis pitänyt olla iltakokouksissa, jotka vetävät
paljon väkeä, vaan pienemmissä aamutilaisuuksissa,
mutta Todd Bentleyn ylistyksenvetäjä juuttui Kanadaan, ja minulle soitettiin.
'Roy, tiedän, että tämä on paljon pyydetty, mutta voisitko myös
hoitaa kahden ensimmäisen illan kokoukset?' Vastasin: 'Ilman muuta.'
Ja kuulin: 'Se menee suorana lähetyksenä God-televisioon.'
Sanoin:'Onpa mahtavaa.' He kokosivat bändin 45 minuutissa -
kavereita, joiden kanssa en ollut koskaan ennen soittanut.
Meillä oli mitä ihmeellisin ylistyskokous, ja kun Todd lähti,
hän sanoi: 'Jatkakaa vaan.' Hän pystyi tuskin puhumaan;
hän oli niin vaikutettu ylistyksestä. Vedimme ylistystä vielä yhden illan,
ja ihmiset olivat innoissaan Kaikki CD:mme menivät kaupaksi.
Puhuin Toddin kanssaan, ja hän sanoi:
'Pidän tosi paljon siitä, mitä teet, sinulla on voitelu;
meidän pitäisi joskus tehdä jotain yhdessä.'
Se oli heinäkuussa 2007 ja 7 kuukautta myöhemmin
olimme helmikuussa 2008 Atlantassa, Georgiassa.
Sen piti olla neljän päivän konferenssi, mutta kahtena ensimmäisenä ilta
hän pystyi tuskin edes saarnaamaan; Jumalan läsnäolo oli niin voimakas.
Hän kysyi minulta: 'Tulisitko vakituiseksi yhteistyökumppaniksi?'
Vastasin: 'Se sopii. Teen mielelläni töitä kanssasi,
mutta haluan edelleen olla mukan palvelutyössä jonka olemme
vaimoni kanssa rakentaneet.'
Ensimmäinen paikka oli Lakeland.
Olimme silellä 600 jäsenen seura- kunnassa, jonne sopi 800 ihmistä.
Ensimmäisenä iltana paikka oli aivan täynnä eikä se ollut iso juttu.
Mutta toisena iltana, kun harjoittelimme,
ihmiset työntyivät lavaa vasten ja itkivät ja palvoivat Jumalaa.
Mietin: Tässä on jotain kummallista.
Ihmiset eivät yleensä tule lavan eteen palvomaan harjoitusten aikana.
Heillä oli jo oma ylistyskokouksensa etukäteen.
Menin takahuoneeseen ja sanoin: 'Tämä on aivan epätavallista.'
Siellä oli paikalla God-TV:n tuottaja, seurakunnan pastori vaimoineen
ja Todd Bentleyn yhteistyökumppani. Olin ensimmäinen, joka kysyn:
'Entä jos täällä puhkeaa herätys?'
Brownsvillen Assembly of God - seurakunnassa,
Floridassa, oli herätys vuonna 1995.
Sinne tullut evankelista jäi sinne viideksi vuodeksi.
Tuhansia Ihmisiä tuli ympäri maailmaa jonottamaan kirkon ovelle
yhdeksältä aamulla iltaseitsemältä alkavaan kokoukseen.
Olin itse siinä jonossa ja koin sen.
Sisällä rakennuksessa ylistyksen- vetäjä veti ylistystä ja
Jumalan läsnäolo laukeutui yllemme.
Ei ollut väliä, olitpa katolinen, agnostikko, ateisti tai mitä tahansa,
et voinut kieltää, että siellä oli jotain voimallista,
joka oli Jumalan läsnäolo.
Sellainen olo meillä oli Lakelandin herätyksessä.
Se vain alkoi kasvaa yhdessä yössä. Väkijoukko kaksinkertaistui
kahdeksasta sadasta tuhanteen kuuteensataan.
Sana levisi, että jotain oli tapahtumassa, se meni
suorana internettiin ja yhtäkkiä se kasvoi
neljännesmiljoonaan katselijaan,
Ihmiset alkoivat matkustaa paikalle kaikkialta maailmasta.
God-TV otti sen ohjelmakseen ja katsojaluvut kohosivat pilviin.
Potentiaalinen katsojamäärä lähenteli 40 miljoonaa
ja kasvoi 100 miljoonaan katsojaan.
Nuo luvut ovat aika tähtitieteellisiä, mutta ne ovat myös lähellä totuutta.
Saimme kuulla, että jopa Yhdysvaltojen presidentti
seurasi muutamaa kokousta.
Paikalle tuli, CNN, ABC- ja CBN- News;
Fox News haastatteli Toddia, BBC-radio oli paikalla ja
mediaa mm. Kanadasta, Saksasta ja Tanskasta.
Toddilla oli 20 haastattelua päivässä.
Ja musiikkimme kosketti koko maailmaa. Se teki hyvin nöyräksi,
mutta siihen vaimoni ja minun usko oli suuntautunut
jo viisi vuotta aiemmin.
Mitä siellä siis tapahtui joka herätti kaiken tämän huomion?
Oliko kyse suurista ihmismääristä vai mistä?
Se oli selvästi mediaherätys, media levitti sitä.
Voitaisiin ottaa vaikka Nokia Mission eilisillan kokous,
paikalla olisi 4000 ihmistä ja se televisioitaisiin ja
ilmoitettaisiin, että sama jatkuu seuraavat kolme viikkoa.
Jos ihmiset tuntisivat Jumalan läsnäolon, ja uskomme, että
ylistyksellä oli iso osuus siinä. Monia artikkeleja on kirjoitettu
ja monet ovat sanoneet, että ylistys ja palvonta vetivät ihmisiä.
Kyse oli siitä, että ihmiset kohtasivat Jumalan.
Ihmiset makasivat ja itkivät olohuoneensa lattialla,
suoria lähetyksiä katsoessaan.
Hong Kongin 40:ksi rikkain mies tuli kertomaan siitä, miten
hän oli vain maannut olohuoneensa lattialla päiväkausia.
Saimme todistuksia kuolleista heräämisistä ja paranemisista.
Voin todistaa, että tuossa ensimmäisessä kokouksessa
Jumalan läsnäolo oli niin voimakas,
että lapsilta, joiden jalat olivat palaneet pahasti tulipalossa vuosia sitten
arvet hävisivät ylistyksen aikana.
Sen voi nähdä ennen ja jälkeen otetuissa valokuvissa.
Joinain iltoina ihmiset huusivat niin kovaa ylistäessään,
että se oli korvia huumaavaa.
Se oli enemmän kuin isossa jalkapallopelissä,
kun toinen puoli tekee maalin ja koko paikka räjähtää.
Tuossa pienessä paikassa oli kymmenkertaisesti se tunnelma.
Ja se vain kasvoi kasvamistaan.
Meidän täytyy siirtyä isompaan paikkaan.
Vaikka vaihdoimme paikkaa johon sopi 3700 ihmista,
paikalle tuli 5000.
Sitten menimme Lakelandin Civic Centeriin,
areenalle johon sopii 8000, ja 8000 tuli paikalle.
Sitten siirrtyimme stadionille, ja lähes 14000 ihmistä tuli sinne.
Täytimme Detroit Tigersien valmennusleiripaikan;
mikään peli ei ollut vetänyt sitä täyteen, mutta
me veimme sinne herätyskokouksen. Liikenne puuroutui.
Sitten siirryimme lentokentälle ja sinne tuli 12000 ihmistä.
Sitten vuokrasimme kahden jalkapallokentän kokoisen teltan ja
täytimme sen 10000 ihmisellä. Se oli uskomattomin juttu
missä olen koskaan eläissäni ollut mukana.
Ja uskon, että voimme saada vieläkin enemmän.
Mikä on sen kaiken hedelmä?
Hedelmä? Seurakunta on jämähtänyt paikoilleen ja
ollut vailla elämää. Siitä on tullut vain mukava tapa.
Mennään sunnuntai-aamuna kokoukseen ja lauletaan pari laulua,
pastori pitää "ihmeellisen 45 minuutin innoittuneen saarnansa",
kerätään kolehti ja sanotaan;
'Kiitos pastori, tuen edelleen tätä seurakuntaa.'
Sitten mennään kotiin eikä elämä muutu miksikään.
Se ei ole sellainen seurakunta, jonka puolesta Jeesus kuoli.
Hän tullut kuolemaan ristillä, jotta me voisimme vain olla olemassa.
Hän sanoo: 'Olen tullut antamaan teille elämän, yltäkylläisen elämän.'
Enkä ole nähnyt monenkaan kristityn elävän yltäkylläistä elämää.
En tarkoita rahaa enkä vaurautta, vaan sitä, että iloitsee elämästä
eikä vain odota Jeesusta viemään pois tästä kurjasta maailmasta.
Sitä, että tekee jotain elämällä, jonka on saanut.
Aikamme maan päällä on lyhyt.
Itse ajattelen, että tuo herätys toi ihmiset takaisin Jumalan luo.
Ei herätys ole kaatuilua tai hyppimistä ja huutamista
ja lattialla kieriskelyä ja kielillä puhumista. Sitäkin toki tapahtuu.
Herätyksessä Jumalan Henki saa otteen ihmisestä.
Se on Jeesukseen uudelleen rakastumista ja
pelastuksen ilon virkoamista. Sitä herätys oikeasti on.
Sen heräämistä, mikä on ollut sisälläsi horroksissa.
Ihmiset ovat usein valheellisia, feikkejä;
he eivät halua paljastaa todellista minäänsä,
hylkäämisen pelosta johtuen.
Jumala on kutsunut meitä elämään yltäkylläisesti,
auttamaan toisia ihmisiä, olemaan heitä varten,
rukoilemaan ihmisten puolesta ja näkemään heidän parantuvan.
Sitä ei ole tarkoitettu vain pastoreille, ei Raamattu niin sano.
Raamattu sanoo, että ihmeet ja merkit seuraavat
niitä, jotka uskovat. Minä uskon, mutta se ei tarkoita,
että olisin välttämättä pätevä, mutta olen pätevä, koska uskon.
Näit sen tapahtuvan ihmisten elämässä,
näit heidän lähtevän liikkeelle...
Kyllä, siitä nousi monenlaista palvelutyötä, mutta toisille
se merkitsi elämän uudistumista.
Tunnen ihmisiä, joilla on hengellinen palvelutyö
tuon herätyksen seurauksena.
He odottivat seuraavaa tasoa astuakseen omaan kutsuunsa.
Entä Skandinavia, oletko nähnyt mitään vastaavaa täällä?
Tarkoitatko herätyksen mahdollisuutta? Ehdottomasti.
Sen takia sanoin, että tulemme takaisin Skandinaviaan ensi vuonna
ja todennäköisesti reiluksi kuukaudeksi.
On pari asiaa, jotka ovat minusta hyvin mielenkiintoisia.
Toinen minulle henkilökohtaisesti ja toinen koskien Skandinaviaa.
Omat appivanhempani ovat asuneet täällä viisi vuotta ja
kokevat olevansa kutsuttuja tähän maahan.
Se on aika erikoislaatuista. Useimmat amerikkalaiset
eivät muuta Suomeen tai edes muihin pohjoismaihin.
Enemmänkin toisinpäin.
Niin, kaikki muuttavat meidän maahamme.
Elämme tällä hetkellä aikaa, jolloin maailma on pimenemässä.
Ja mitä Raamattu sanookaan: tulee pimeys ja synkkä pimeys.
Mutta tämä on hienoin aika seurakunnalle
kirkastua kirkastumistaan.
Joka kerta kun paha on tullut maan päälle tässä mitassa,
Jumala on lähettänyt vapauttajan tai Hän on lähettänyt
jonkun tuomaan toivoa ja tuomaan elämää niille, jotka
ajattelevat asioiden olevan täysin toivottomia.
Skandinaviassa on tällä hetkellä paljon toivottomia ihmisiä.
On heitä Amerikassakin, Australiaa myöten on toivottomia ihmisiä.
On paljon masennusta ja seksuaalista moraalittomuutta;
olemme kuin palanneet Sodoman ja Gomorran päiviin.
Jeesus sanoi, että lopussa olisi kuin Nooan päivinä.
Silloin kaikki elivät itselleen,
he eivät välittäneet veljestään tai sisarestaan.
Olemme sellaisissa päivissä.
Se rohkaisee minua, koska tämän kiertueen aikana
olen nähnyt ihmisten ikään kuin 'murtautuvan seinän läpi' tai
menevän esiripun läpi tai sen ajattelun, että
'mitäköhän ihmiset ajattelevat, jos nostan käteni ja annan palaa'.
Olen nähnyt sitä joka puolella Tanskassa, Norjassa, Ruotsissa
ja täällä Suomessa. Ihmiset tanssivat edessä eilen illalla.
Heitin voltin etuperin lavalla ihan tarkoituksella ilmaistakseni sitä,
että saatamme laulaa laulua 'Olen vapaa' tällä tavalla:
'Olen vapaa, olen vapaa.' Tällaisesta meidän on päästävä eroon!
Entä Suomi? Eroaako Suomi muista Skandinavian maista?
Ajattelemme ehkä itse olevamme erilaisia.
Kielemme on erilainen jne.
Onko Jumala puhunut sinulle jotain Suomesta?
En usko Jumalan sanoneen mitään erityistä Suomesta;
Hän on sanonut jotain Skandinaviasta.
Jos vastaisin ihan rehellisesti, mikä on ollut kiertueemme
suurin läpimurto, niin sanoisin: Uppsala Ruotsissa.
Olimme pienessä baptistikirkossa, johon mahtui vain 400 ihmistä;
se oli täpö täynnä, mutta he valtasivat ylistyksen laulullaan
ja lauloivat Hengessä kymmenen minuuttia,
ja lauloivat kovaa, ja se oli mitä uskomattomin ääni.
Eilisillasta täytyy sanoa, että lavalla on vaikea kuulla
tuhatta ihmistä niin suuressa tilassa, joten en osaa arvioida.
Uskon, että Suomi on valmis herätykseen.
Uskon, että voimme murtautua ulos itsetyytyväisyydestä,
voimme murtautua varauksellisuudesta.
Sen takia kirkkojen etuosassa on alue, joka on 'varattu'.
Etupenkissä ollaan usein varautuneita.
Kun olemme puhuneet Lakelandista (Järvimaasta),
niin Suomea kutsutaan myös tuhansien järvien maaksi ja
vesi on meille hyvin tuttu elementti, mutta puhuit myös pimeydestä.
Suomessa on paljon masennusta ja se on täällä ongelma.
Voisiko ylistys ja palvonta olla avain läpimurtoon sillä alueella?
Ehdottomasti. Meidät on kutsuttu maailman valkeudeksi.
Se ei ole vain vertauskuva. Tulemme ja paljastamme pimeyden,
ja kun valo tulee, pimeyden täytyy väistyä.
Tässä huoneessa on nytkin pimeyttä,
mutta sitä ei näe, koska valot ovat päällä.
Varsin totta. On ollut mitä mielenkiintoisinta jutella kanssasi,
vaikka en tiennytkään paljon Lakelandista tai sinusta etukäteen.
Kiitos, kun annoit meille aikaasi. Odotamme tätä iltaa ja
mahdollisuutta ylistää ja palvoa vielä lisää.