Niin on Jumala maailmaa rakastanut, että Hän antoi ainoan Poikansa,-
ettei yksikään, joka Häneen uskoo, hukkuisi. Joh. 3:16.
M U U T O S
Osallistuin samaan Viron Idols-kisaan, kuin Ott Lepland.
Olin päässyt jo lähes finaaliin.
Finaalia edeltävässä laulukilpailujaksossa, eli -
niin sanotulla studiokierroksella,-
esitin laulun nimeltä "Hallelujah".
Eräs vanhempi nainen seurasi ohjelmaa televisiostaan.
Laulaessani hän tunsi, kuinka Jumala kosketti häntä.
Hetki oli hänelle aivan erityinen.
Tämän laulun jälkeen karsiuduin kilpailusta.
Jonkin ajan kuluttua radiossa kuulutettiin, että -
Lähetyskahvilassa esiintyy Beno Kudrin.
Tästä innostuneena myös hän tuli paikalle nähdäkseen minut.
Ja nähdessään minut, Jumala puhui hänelle sanoen:
"Hänestä voit saada lapsenlapsen itsellesi".
Esiintymisen jälkeen hän tuli luokseni halaamaan minua.
Juttelimme hetken, jonka jälkeen hän sanoi haluavansa -
siunata minua lahjoittamalla minulle rahasumman.
Juuri siihen aikaan halusin kovasti lähteä Australiaan,-
koska Jumala oli istuttanut sydämeeni halun mennä -
Hillsong-seurakunnan raamattukouluun Australiaan.
Asia oli tärkeä. Nuoret miettivät, mihin suunnata lukion jälkeen.
Tavallisesti mennään yliopistoon,-
jossa valitaan joku oppisuunta usein ihan sattumanvaraisesti.
Päätin lähteä raamattukouluun, ja antaa ajastani vuoden Jumalalle.
Halusin oppia tuntemaan Hänet paremmin.
Halusin tehdä Hänen kanssaan päätökset koskien tulevaisuuttani.
Ainoana esteenäni olikin ollut taloudellinen tilanteeni.
Muuten olin hyvin valmistautunut.
Suoritin englanninkielen testejä ja lähetin paperit matkaan.
Olin täysin varma lähtemisestäni !
Ihmiset sanoivat "miten voit Beno lähteä, kun ei ole rahaakaan?"
Silloin tuli tämä vanha rouva, joka halusi siunata minua antaen rahaa.
Se oli täydellinen ihme - ja selvästikin Jumalan järjestämä !
Tämä Heli-niminen vanha rouva kutsui minut luokseen kylään.
Hän tuli minua tähän kadulle vastaan ja niin kävelimme yhdessä.
Tultuamme sisään, ihailin kotia ja siellä olevia tauluja.
Pidin siitä kovasti.
Heli hymyili ja oli iloissaan siitä, että olin tullut.
Hän sanoi: "Beno, tämä talo voi joskus olla sinun, mikäli haluat."
"Sinusta voi tulla tämän talon isäntä," hän sanoi.
Olin täysin shokissa, mutta yritin pitää sen sisälläni.
Todellisuudessa olin siitä erittäin onnellinen.
Sanoin, että tottakai haluaisin.
Jatkoimme yhteydenpitoa, ja lopulta muutin taloon.
Asuin täällä, leikkasin ruohoa ja tein vähitellen muitakin kotitöitä.
Tulimme Helin kanssa hyvin toimeen ja meillä oli mukavaa keskenämme.
Sitten tuli aika lähteä Australiaan.
Sain viettää runsaasti aikaa Jumalan kanssa.
Olin usein yksin ja silloin saatoin mietiskellä Jumalan sanaa, sekä -
kasvattaa omaa uskoani.
Kävin myös kadulla laulamassa.
Kerran ohikulkeva pariskunta viskasi jotakin outoa hattuuni.
Yleensä laitetaan hattuun senttejä, mutta nämä laittoivat muuta.
Kurkistin hatun sisään ja näin siinä olevan sormuksen.
Ilmeni, että sormus oli aitoa kultaa.
Sormus toimii nyt muistona niin Australiasta,-
kuin myös Jumalan varjeluksesta ja huolenpidosta.
Palattuani lopulta Austraaliasta,-
saatoin antautua ja pyhittäytyä kirkolliselle työlle enemmän.
Nyt toimin oman seurakuntani yhtenä nuoriso-ohjaajana,-
ja johdan ylistystä.
Kaikki alkoi rukouksesta - siitä, kuinka -
isoäiti Heli rukoili Jumalaa,-
ja kuinka Jumala sitten johdatti.
Nyt tuemme toinen toistamme.
Vanhempi Heli tunsi itsensä aiemmin kotonaan yksinäiseksi.
Myös minä saatoin välillä kärsiä yksinäisyydestä,-
tai saattoi olla muitakin tarpeita.
Mutta nyt saan hänen kanssaan jakaa ajatukseni Jumalasta.
Puhumme paljon ja vaihdamme ajatuksia vaikkapa teologiasta.
Ihmisinä kaipaamme sosiaalisia suhteita ja kanssakäymistä,-
ja sitä tarvetta täytämme keskenämme.
Tässä on Jumala voimallisesti siunannut meitä molempia.
Olemme ylionnellisia - rukoilemme yhdessä ja meillä on hyvä olla.
Kiitos Jumalalle tästä !
Suomennos: Irene Tarkka