Niin on Jumala maailmaa rakastanut, että Hän antoi ainoan Poikansa,
ettei yksikään, joka Häneen uskoo, hukkuisi. Joh. 3:16
MUUTOS
Vietin lapsuuteni täällä Piritan kaupunginosassa -
mäntyjen ja purjeitten alla.
Nyt olen avioliitossa ja kuuden lapsen isä.
Ja hyvin rakkaan aviovaimoni mies.
Niin - Jumala on ollut hyvä minulle.
Kun muistelen lapsuuttani, niin mieleeni ei nouse mitään kamalaa.
Sain tehdä omat virheeni, -
leikkiä ja kiipeillä luostarin liepeillä.
Kaikenlaisia kepposia tuli tehtyä ja rajoja etsittyä.
Silloin ei uskon asioita ajateltu, sellaista elämä vain oli.
Muistan omasta lapsuuden jumalkäsityksestäni sen, -
että pidin Jumalaa kaiken näkevänä, joka rikkeestä rankaisevana.
Näin minulle opetti isoäitini, kun varastin -
kellarista hilloa ja isoisäni, kun vein hänen taskustaan kolikoita.
Satuin tutustumaan kavereihin, jotka olivat samanlaisia kuin minä.
Meillä ei ollut pulaa tupakasta, -
yhdessä joimme, varastelimme ja teimme tyhmyyksiä.
Mutta kiitos Jumalalle, että -
elämässäni tapahtui asioita, jotka estivät minua joutumasta hukkaan.
Vuonna 1993 lähdin varusmiespalvelukseen -
rajavartiostoon, jossa minulle tarjoutui mahdollisuus -
lähteä kuudeksi kuukaudeksi opiskelemaan Suomeen.
Koulussa opiskeltuani pääsisin itse kouluttajaksi.
Koulussa oli oppiaineena etiikka.
Minun elämäni muuttui etiikan tunnilla, -
sillä opettaja sanoi sellaisen lauseen, että -
on olemassa absoluuttinen totuus ja se on kirjoitettuna Raamatussa.
Olin uskonut, että kaikki on suhteellista.
Ajattelin, että jokaisella on oma totuutensa -
ja totuus riippuu näkökulmasta.
Absoluuttisesta totuudesta kuulin ensi kertaa.
Vuonna 1996 lähdin Suomen maanpuolustuskorkeakouluun -
tutkintoa suorittamaan.
Sotilaspastori piti keskiviikkoisin rukouspiiriä.
Menin kuuntelemaan pastorin puhetta.
Osallistuin tilaisuuteen aina keskiviikkoiltaisin.
Kerran kysyin Sepolta, miten saisin kuntoon -
elämäni ja suhteeni Jumalaan.
Seppo sanoi heti, että -
sinä tarvitset kotiseurakunnan.
Niin lähdin etsimään kotiseurakuntaa.
Olen suojeluskuntalainen ja tiesin, että meillä on oma pastori.
Hän oli eversti. Koputin pastorin ovea.
Hän pyysi käymään peremmälle.
Marssin sisään ja raportoin asiani:
"Herra eversti, tahdon tulla kristityksi."
Toiveeni yllätti pastorin.
Samanlaista ei ollut kukaan muu ennen esittänyt.
Hän suositteli minulle tuomiokirkon seurakuntaa.
Vaikka tulin uskoon, jäi sydämeni entiselleen.
Ulkoisesti muutuin kyllä paremmaksi.
Kävin seurakunnassa ja maksoin kymmenykset.
Mutta minua olisi voinut kuvailla kristityksi pakanaksi.
Kiitos Jumalalle siitä, että Hän usein puhuttelee ihmistä -
toisten ihmisten välityksellä.
Niin minäkin sain kohdata Janno Peensalun, -
joka johdatti minut toisten uskovien luokse.
Kävimme yhdessä erilaisissa tilaisuuksissa.
Kuitenkin tunsin, että on olemassa jotakin parempaa.
Eräässä tilaisuudessa juontaja -
puhui mielenkiintoisesti, mutta minusta liian pitkästi, -
sillä halusin jo mennä tupakalle.
Näin, miten ystäväni nosti kätensä saadakseen Pyhää Henkeä, -
mutta minäpä lähdin pihalle omille asioilleni.
Ystäväni elämä muuttui, ja usko teki hiljalleen työtä minussakin.
Syksyllä vuonna 1999, -
syntymäpäivänäni 10. lokakuuta, -
lähdin taas hengelliseen tilaisuuteen.
Siellä pastori puhui Jeesuksesta, -
Hänen elämästään ja työstään sekä meidän syntisyydestämme.
Pastori selvitti, että ilman Jeesusta hukumme.
Äkkiä Jumala puhui minulle.
Ääni ei tullut ylhäältä taivaasta, vaan sisältä sydämestäni.
"Tarmo, jos nyt kuolet, joudut suoraan helvettiin."
Sitten pastori sanoi: "Joka haluaa tulla Jumalan lapseksi, -
tulkoon tänne eteen."
Olin odottanut tätä hetkeä.
Olin valmis kohtaamaan Jumalan.
Odotin, että Jumala tekisi jotain, ja niin Hän tekikin.
Olin kuin pikkulapsi polvillani maassa ja itkin.
Siinä polvistuneena näin povitaskussani olleen, -
lähes täyden tupakka-askin. Rutistin askia, -
jotta savukkeet murskaantuisivat.
Tämä oli ravisuttava käänne elämässäni.
Jumala muutti elämäni täysin.
Siinä samassa, kesken tilaisuuden, -
katkaisin piippuni ja heitin tupakkani pois.
Kotona kaadoin alkoholijuomat viemäriin.
Lopuksi tuhosin pornokokoelmani.
Tunsin voimaantuneeni.
Ennen en ollut kyennyt luopumaan paheistani.
Näin on elämä edennyt, Jumalan kanssa kasvaessani.
Eheytymisprosessi kestää läpi elämän.
Asiat eivät tapahdu hetkessä, vaan joskus muutos kestää vuosia.
Mutta jos sydän kaipaa muutosta, -
ja rakastaa Jeesusta, Hänen verensä puhdistaa kaikesta väärästä, -
kunhan vain antaa sen tapahtua.
Kunpa ihminen ei uhmaisi Jumalaa.
Kun jotakin ikävää on tapahtuu, ei aina kuuntele Jumalaa.
Vaikka Jumala puhuttelisikin, ihminen toimii omin päin.
Tänäkin päivänä, vaikka Jumala on elänyt rinnallani jo vuosia, -
löydän itsestäni kaikenlaista vääryyttä.
En kadu sekuntiakaan uskonvalintaani.
Kannustan jokaista edes miettimään uskon asioita.
Ehkä tämä päivä on sinun päiväsi.
Uskoon tuleminen käy toisilta nopeasti, toisilta hiljalleen.
Tämä on minun tunnustukseni, -
minun kääntymiseni ja muuttumiseni tarina.
Näin se tapahtui.
Suomennos: Maria Peura