4-5 vuotta sitten Jumala antoi sydämelleni taakan -
rukoilla Suomen puolesta. Olin huolissani sen tulevaisuudesta.
Näin, että olimme alkaneet kääntyä poispäin Jumalasta.
Jumala ei saanut enää johtaa, -
vaan olimme työntäneet hänet takapenkille tai autosta ulos.
Surin sitä, että mietitään, voiko koulussa enää puhua Jumalasta.
Kaupat ovat avoinna sunnuntaina, jonka tulisi olla lepopäivä.
Surin näitä asioita yhteiskunnassa. Ihmiset eivät enää etsi Herraa.
Koin nämä asiat taakkana. En itsekään ollut vahva todistaja.
Halusin pitää pyhäkoulua mutta koin oloni voimattomaksi.
Huokailin vain Herran edessä.
Sitten luin, miten Jumala oli johtanut ihmisiä rukoilemaan -
jo 1700- ja 1800-luvuilla.
Ihmiset kokoontuivat rukoilemaan eri seurakunnista. Tilanteet muuttuivat.
Rukousta käsittelevät kirjat liikuttivat minua.
Halusin itsekin ryhtyä siihen. Meidän täytyy rukoilla enemmän.
Halusin myös herätellä rukousta seurakunnassa.
Aloitin Vaasan ruotsinkielisessä vapaaseurakunnassa -
rukoustyön paikkakunnan ja seurakunnan puolesta.
Mietin, miten rukouksesta tulisi luovaa.
Pyysin ihmisiä kirjoittamaan ylös rukousaiheita lasten kokousten, -
kaduilla todistamisen ja lähetystyöntekijöiden puolesta.
Saimme kokoon rukousaiheet ja pidimme rukousviikon.
Jumala on kehottanut rukoilemaan monin eri tavoin.
Kun olin opettajan työstä syysvapaalla, -
ajattelin, että voisimme varata yhden huoneen rukousta varten.
Otimme lasten leikkihuoneesta pois lelut -
ja laitoimme sinne kynttilöitä, ristejä, Raamattuja -
kirjoja rukouksesta ja kiviä, joiden päälle kirjoittaa rukoiltavan nimi.
Kutsuimme seurakunnan rukoilemaan sillä viikolla.
Ovi on auki. Tulkaa rukoilemaan.
Ensimmäisenä päivänä saimme rukoustiimin Israelista asti.
He olivat kotoisin Uudesta Seelannista, USA:sta, Mongoliasta.
Herra oli kehottanut heitä tulemaan Suomeen rukoilemaan.
He rukoilivat kanssamme siinä huoneessa koko viikon ajan.
He puhalsivat sofariin Suomen herätyksen puolesta.
Koimme sen hyvin rohkaisevana.
Sitten Herra johdatti minut rukoustaistelija Lea Tikkasen luo.
Hän avasi silmäni sille, että Vaasassa on myös suomenkielisiä uskovia.
Ymmärsin, että ruotsin- ja suomen- kieliset voisivat kokoontua yhteen.
Siksi olemme tarttuneet myös TV7:n rukoustyöhön, -
jossa on rohkaisevaa olla mukana.
Muurinaukossa-ohjelma on kuin aura, jonka vetämää uraa saamme seurata.
Saamme olla mukana rukoilemassa ja paastoamassa Suomen puolesta.
Oli hienoa, että paikat ja ajat oli määritelty.
Päätimme kokoontua ja rukoilla juuri silloin.
Emme vain sano, että juu, rukous on hyvä asia, -
vaan kokoonnumme rukoilemaan tiettynä aikana.
TV7 on toiminut tässä hienosti.
Rukousryhmämme on ollut mukana monen vuoden ajan.
Kun TV7 järjestää rukousta -
ja alueemme vuoro on rukoilla, -
rohkaisen seurakuntia ja rukousryhmiä tulemaan mukaan.
Uskovien on tärkeä ryhtyä jälleen esirukoukseen.
Se on papillinen palvelustehtävä, jota meidän tulee taas alkaa hoitaa.
Rukoillaan kansamme ja paikkakuntamme puolesta.
Kuunnellaan Herraa, ollaan hänen edessään.
Anotaan myös sovitusta kansamme synneille ja erehdyksille -
ja rukoillaan muutosta.
Tärkeintä mielestämme on se, että Jeesus saisi olla keskipisteenä.
Jos Jeesus on keskipisteenä, kaikki sujuu.
Jos Jeesus ei ole keskipisteenä, rukous käy vaikeaksi.
Älkää väsykö rukoilemaan. Kyse ei ole heistä vaan Pyhästä Hengestä.
Pitäkää itseänne hengellisinä ihmisinä, ei niinkään fyysisinä.
Antakaa Pyhän Hengen toimia. Älkää katsoko kelloa: "Kaksi tuntia riittää."
Pitää rukoilla monta tuntia monena päivänä.
Rukoillaan öisin. Kerjätään, että saisimme rukoilla.
Vietetään aikaa Jumalan läsnäolossa.
Ei tarvitse edes pyytää, koska vastaukset on jo annettu.
Pitää vain olla paikoillaan ja kuunnella -
Pyhän Hengen ohjausta ja rohkaisua.
Suomennos: Annamari Kortelainen