MISSÄ SINÄ OLET?
KAUKASUKSEN VUORILLA
OSA 2/2
Veljet olivat vahvoja miehiä samoin kuin äitimme ja isämme.
Vahvuus voi myös periytyä.
Tavallisia ihmisiä venäläisessä, kristityssä perheessä.
En ollut suuri urheilufani.
Tutustuttuani Aleksander Lykoviin ja hänen veljiinsä, -
halusin tehdä elokuvan vahvoista ihmisistä, -
ja Hänestä, joka antaa meille voimaa.
- Jumala on antanut minulle voimaa.
Ennen uskoontuloani elämäni oli pelkkää urheilua.
Jo 12-vuotiaana pystyin nostamaan yhdellä kädellä raskaita painoja.
Ihailin tuohon aikaan kuuluisia, vahvoja ihmisiä.
Armeijan jälkeen menin naimisiin.
Voitin Neuvostoliiton mestaruuden voimannostossa.
Kävin Euroopassa ja Amerikassa kilpailemassa.
Valitsin urheilun elämän suunnakseni.
Tiesin, että olen vahva ja pystyn nostamaan paljon.
Koin kuitenkin, että se on lahja.
Kuitenkin kun olin urani huipulla, en löytänyt itseäni.
Näin yhä enemmän epärehellisyyttä ja sekaannusta.
Vaikeina hetkinä yritin rentoutua ja hukuttaa kaiken juomalla.
Ongelmat kuitenkin jäivät.
Väsyin, enkä enää tiennyt, mitä voisin tehdä muuttuakseni.
Halusin löytää jotain aitoa.
Maailma on niin täynnä valhetta ja epäpuhtautta.
Ihmiset ovat lakanneet uskomasta.
Itsekään en tiennyt, mitä tekisin ja minne menisin.
Meidän pitäisi elää Jumalalle! Tuolloin en ollut vielä uskossa.
Ennen vallankumousta täällä oli pieni seurakunta, -
jossa kävimme äidin kanssa.
Kirkko oli oikein kaunis. Vallankumouksessa se tuhottiin.
Miksi se piti tuhota? Se oli niin kaunis!
Olen aina uskonut Jumalaan.
En ollut mukana kommunistisissa lasten- tai nuortenliikkeissä.
Olin hyvä työntekijä. Minut kutsuttiin mukaan puolueeseen.
En mennyt niihin mukaan. Olen koko ikäni uskonut Jumalaan.
Jumala varmaankin varjeli minua.
Kerran melkein hukuin, mutta pelastuin lopulta.
Matkasin yksin Uzuriin.
Matkalla tapasin monia ihmisiä. Uskon, että Jumala pelasti minut.
Olen aina uskonut Jumalaan.
Kun Sasha ei vielä ollut uskossa, sanoin hänelle, että Jumala on -
todellinen, ja häneen tulee uskoa. Sasha sanoi: "Ei ole, äiti."
Sanoin hänelle: "Älä enää puhu noin." Eikä hän puhunutkaan.
Sasha tuli uskoon ja nyt hän tietää, että on olemassa Jumala.
Isoäiti uskoi Jumalaan. Iltaisin hän teki aina ristinmerkin.
Pyysin häntä rukoilemaan minunkin puolestani.
Hän sanoi: "Kun minusta aika jättää muista itsekin rukoilla iltaisin."
Ennen kilpailua sytytämme kynttilän ja rukoilemme menestystä.
Moskovassa ollessani kävin myös kirkossa ja sytytin kynttilän.
Soitin Tanjalle ja pyysin häntäkin sytyttämään kynttilän ennen kilpailua.
En tuolloin oikein edes itse ymmärtänyt sen merkitystä.
Minulla on paras ystävä, jonka olen tuntenut lapsuudesta asti.
Kasvoimme samassa kylässä.
Yleensä kun tapaamme, saunomme ja juomme olutta.
Kerran hän tuli luokseni ja sanoi, että tällä kertaa lepäämme.
Hän kertoi minulle tuolloin jotain omituista.
Hän sanoi: "Haluan kertoa sinulle jotakin."
Edessäsi kumarran, -
kaikkivaltias Jumala.
Lohdun löysin -
jalkojesi juuresta.
Niin Suuri Oot!
Ei ole ketään kaltaistasi!
Edessäsi kumarran...
"Haluan kertoa sinulle Jeesuksesta.
Kun otat Jeesuksen vastaan ja teet parannuksen, Hän muuttaa elämäsi.
Saat iankaikkisen elämän.
Elämä Jeesuksen kanssa on mahtavaa," hän sanoi.
Sanoin: "Volodja, mistä sinä oikein puhut?
Onko sinulla kaikki hyvin?"
Hän vastasi: "Kaikki on hyvin."
Sanoin: "Elämähän on tässä ja nyt. Voin kokea ja tuntea sen.
Mistä muusta elämästä sinä puhut?"
Katsokaa ympärillenne: mikä kauneus!
Kaikki, mitä näet, on Luojan luomaa!
Hän huolehtii sinusta hellästi, jotta ylistäisit Häntä maan päällä.
Sinua varten Hän on luonut auringon ja kuun.
Sinua varten Hän on luonut metsät, pellot ja meret.
Sinua varten Hän lähetti Poikansa, Pelastajan. Avasi sinulle taivaan.
Sinua varten Hän on luonut auringon ja kuun.
Sinua varten Hän on luonut metsät, pellot ja meret.
Sinua varten Hän lähetti Poikansa, Pelastajan. Avasi sinulle taivaan.
Isä oli minulle aina malliesimerkki.
Hänen vahvuutensa ja yhteiskunnallinen asemansa...
- Halusit aina olla kuin isä? - Näin on.
Oli joulukuu ja pakkasta.
Katselin ikkunasta ja ihmettelin, minne isä oli mennyt.
Minulle huudettiin: "Mene pois ikkunasta tai vilustut!"
En välittänyt vilustumisesta, vaan odotin isää.
- Isä varmaankin opetti sinua soittamaan kitaraa?
- Hän opetti ensimmäiset soinnut. Hän lauloi paljon.
Hän kertoi, kuinka häntä opetettiin laulamaan, -
ja kuinka paljon häntä jännitti ensimmäisessä sooloesityksessään.
Hänen kätensä tärisivät ja ääni värisi, ja hän luuli -
laulaneensa huonosti, mutta yleisö hurrasi.
Lapsuudesta asti muistan, että isä aina lauloi ja soitti kitaraa.
Jotkut laulut olivat todella koskettavia.
Haaveilin noiden laulujen soittamisesta ja laulamisesta.
Haaveeni toteutui, kun elämämme muuttui ja kohtasimme Jumalan.
Jumala muutti minun ja isäni elämän.
Kerran isäni joutui onnettomuuteen.
Jumalan armosta hän jäi henkiin.
Auto ajoi kaarroksessa kovassa nopeudessa päin tolppaa.
Hänet tuotiin kotiin ja hänelle ommeltiin tikit.
3 päivää hän oli toipilas.
Sen jälkeen, kun hän oli tehnyt parannuksen, hän muuttui täysin.
Rakastin häntä aina, mutta hän muuttui erilaiseksi -
ja paremmaksi kuin koskaan ennen.
Hän huolehti perheestä ja antoi huomioita.
- Ja aina kuuntelee ja neuvoo. - Kyllä.
Hän kohteli meitä rakkaudella ja hellyydellä.
- Kuin taivaallinen Isä? - Juuri näin.
Oli aina niin ihana olla yhdessä ja polvistua rukoilemaan.
Olen niin kiitollinen Jumalalle. En koskaan etsinyt Häntä.
Hän kuitenkin löysi minut, koska Hän on elävä Jumala.
Kiitän Jumalaa siitä, että isäni sydän muuttui.
Jumalan totuus haluaa tulla ja täyttää myös teidän elämänne.
Hän on elävä Jumala.
Jeesus Kristus on ylösnoussut, ja hän muuttaa ihmisiä.
Kun isäni ensimmäisen kerran kuuli Jumalasta, -
hän torjui sen täysin.
Vuoden kuluttua hän polvistui itse ja otti Jeesuksen vastaan.
Ihmeellinen kotimaa, kuin voimallinen soturi.
Sen leveys kattaa pallonpuoliskon päästä päähän.
Vaan suuruuteen nostetaan rakas maa, -
ensimmäiseen kristinuskon totuu- teen, todelliseen pyhään elämään.
Palasimme kerran Euroopasta.
Stadionilla, jossa silloin treenasin, ja nyt työskentelen, -
pidettiin kokous. Kuulin, että siellä puhutaan Jumalasta.
Halusin jostain syystä mennä kuuntelemaan, mitä siellä puhutaan.
Tulin stadionille ja vähän naureskelin.
Menin saunaan, mutta tuo tunne ei kadonnut mihinkään.
Tiesin, että kokous alkaisi klo 18. Kello oli 17:45.
Ajattelin, että jään sinne kuuntelemaan.
Kun kello oli 18, aloin ajatella, että mitä minä täällä teen, -
olen ihan hyvä ihminen ja urheilija. Nämä ajatukset kasvoivat.
Kuitenkin päätin mennä kokoukseen.
Istuuduin ihmisten joukkoon.
Saarnaaja alkoi puhua Jeesuksesta ja Hänen rakkaudestaan.
Ajattelin, että ehkä on joku, joka rakastaa minua, -
ja joka kuoli puolestani.
En ymmärtänyt paljoakaan, mutta kuulin Jumalan rakkaudesta, -
ja että on Jumala, joka rakastaa.
Hän tuli maan päälle minun tähteni.
ALEKSANDER LYKOV
Siinä hetkessä jotain alkoi tapahtua minussa.
Se ei ollut mikään hypnoosi.
Ihmiset voivat ehkä ajatella tällaista.
Monet voivat yrittää selittää sitä psykologisilla ilmiöillä.
Se ei ole näin.
Se on jotain muuta, jotain aitoa.
Jotain tapahtui sydämessäni ja koin helpotusta sisimmässäni.
Tunsin jotain hyvää.
Silloin en vielä ymmärtänyt, mitä se oli. Nyt tiedän.
Ihmettelin, mitä minussa tapahtui.
Aloin ymmärtää, että Jumala on todellinen.
Hän rakastaa minua, ja antoi elämänsä minun tähteni -
pelastaakseen minut synnistä, jossa ihminen elää.
Kokouksessa kysyttiin, haluatteko tulla sovitetuksi Jumalan edessä?
Minä vastasin Jumalalle "kyllä".
Kun olin tämän sanonut, -
hartioiltani putosi jotakin.
Puhun voimannoston termeillä, koska ne ovat minulle tuttuja.
On helppo nostaa 60 kg.
Jotkut painot olivat jopa 400 kg.
Tunsin, että se mitä minusta vapautui, oli monin verroin painavampaa.
Tulin vapaaksi. Koin oloni niin hyväksi.
Iloitsin, ja ymmärsin, että Jeesus on todellinen.
Taivaaseen on vain yksi tie -
Isä Poikansa kautta haluaa palauttaa -
menetetyn paratiisin sinulle ja minulle -
tässä on ydin.
Jeesus on pelastus ja avoin ovi, -
Ihminen, astu sisään ja elä ilman tappiota!
Minun valtakunnassani ei ole kärsimystä eikä kyyneleitä.
En halua elää verhojen -
enkä kuurojen seinien takana.
Vain Jumala voi tehdä sen.
Kiitän Jumalaa siitä, että Hän minut kerran nosti ja pelasti.
Mistä voimme vielä kiittää Jumalaa?
Sehän on suurin ihme, josta meidän tulee kiittää Jumalaa. Aina.
- Miten otitte vastaan sen, että Sasha tuli uskoon? Yllätyittekö?
- Minä oli iloinen, että vanhin veljeksistä tuli uskoon.
- Jokainen valitsee itse oman tiensä, ja hän kulkee sen mukaan.
- Sen täytyy tulla sydämestä. Olen iloinen, että se oli Sasha.
- Se on ihan hyvä tie. Haluan elää vapaudessa.
Hänen perheelleen se on oikea tie, ja se auttaa heitä elämään -
tässä syntisessä maailmassa.
Se on hienoa ja siitä pitää iloita.
Yhtäkkiä tähdet kaikkosivat -
syttyivät ihmeelliset pyhät silmät.
- Kun kohtasin Jumalan, kaikki muuttui.
En ajatellut sitä kovin paljon.
Kun tulin uskoon, olin vasta 17-vuotias.
Tuolloin olisin halunnut vain paeta ja heittäytyä.
Edes vanhemmat eivät ymmärtäneet, mitä halusin paeta.
Uskoon tultuani ymmärsin, että heitä täytyy arvostaa.
- Koko elämämme muuttui.
Se yhdisti meitä voimakkaammin ja opetti meitä rakastamaan.
- Tulimme kerran kylälle. Mukana oli nuorempi veljeni.
Mukana oli myös meitä nuorempi veljenpoikasi Maksim.
Kun he olivat mummolla kylässä, hän sanoi...
- Roma, Pasha ja Maksim olivat luonani kylässä.
He menivät silittämään kanoja.
Yritin ottaa heitä kiinni.
Maksim sanoi: "Minä kerron isälle."
Vastasin, että isä ei koskaan pärjää minulle.
- Kerroin, että minut päihitti painin mestari. Mummo päivitteli.
- Kuitenkaan hän ei pärjää minulle.
Andrej kysyi isältä: "Etkö siis pärjää mummolle?"
Maksimista tuli pehmo.
- Maksim oli silmät pyöreänä.
- "Onko mummo sinua vahvempi, isä? - "Tietysti on!"
Isän vastaus oli hänelle täydellinen shokki.
Tämä esimerkki kertoo suhtautumi- sesta vanhempaan henkilöön.
Vanhemman ihmisen sana oli hänelle laki.
Perheessämme ei ole tullut kuuloonkaan sanoa vanhemmille -
yhtään pahaa sanaa.
Sellainen e tule mieleenkään.
Olen jo aikaa sitten lähtenyt kotoa, ja perustanut oman perheen.
- Nykyään tapaamme harvemmin.
Kun kokoonnumme, ylistämme ja rukoilemme yhdessä.
Minusta se on mukavaa.
Aleksander Lykovin perhe rakensi omin voimin rukoustalon.
He tukevat aktiivisesti lähetystyötä ulkomailla -
sekä harjoittavat hyväntekeväisyyttä omassa kotikaupungissaan.
Sinun armoosi minä luotan, Herrani, pelastajani!
Vain ja ainoastaan sinun armoosi!
En voinut puhua, mutta jotain elämänmerkkejä oli vielä aivoissa.
Lapset tunsivat myötätuntoa isää kohtaan, -
ja kertoivat rakastavansa minua.
Kyyneleet vierivät poskiltani.
En puhunut mitään enkä voinut liikkua.
Mutta kuulin heidän kunnioituksen, rakkauden ja lämmön.
Halusin jatkaa elämää ja palata takaisin elävien kirjoihin.
Muuten, miksi kastelit minut ihmeellisellä kasteella?
Miksi osoitit minulle rakkautta ja lämpöä?
Miksi olet täyttänyt minut ihmelauluilla, Herra?
Kun tulin poikani luota kylästä, -
sairastuin ja voin todella huonosti.
Tänne hälytettiin ambulanssi.
Olin saanut aivohalvauksen.
Dokumentteihin kirjattiin, etten selviäisi hengissä.
Pojat piti jo kutsua hautajaisiin.
- Hän ei avannut silmiään eikä puhunut mitään.
Pojat tekivät hänen vuokseen kaiken mahdollisen -
kristityn seurakunnan kautta.
Minulla oli vielä 101-v. äiti hoidettavana.
He olivat hänen vierellään yötä myöten.
Ihmiset kyselivät hänen voinnistaan ja kuka häntä auttaa.
Kaikki sanoivat, että kristityt käyvät hänen luonaan.
Minulta kysyttiin, itkenkö. Vastasin, että en. Se on hyvän alku.
Kaikki hämmästelivät, että tällaista tapahtui.
Kysyimme lääkäreiltä, voisiko hänet tuoda kotiin. Saimme luvan.
Uskovaiset järjestivät kaiken ja auttoivat meitä todella paljon.
He auttoivat tuomaan ja asettamaan hänet kotiin.
Uskovaisia kävi katsomassa häntä joka päivä.
He muun muassa hieroivat häntä.
Sasha Lykov kutsui lääkärin käymään, -
ja pyysi häntä arvioimaan, voimmeko nostaa hänet.
Hänellä oli selkänikamissa patteja.
Kaikki oli jo surkastunut.
Kristityt auttoivat minua kyllä todella paljon.
Olen heille todella kiitollinen.
Lykov toi lääkärin kotiin.
Nuori lääkäri katsoi häntä, ja sanoi: "Minä nostan hänet.
Tuokaa salvaa ja yrttejä ja suolaa.
Kun soitan teille, lämmittäkää vettä."
Minä lämmitin, ja Sasha kantoi hänet ammeeseen kuin lapsen.
Ammeessa oli suolaa ja salvaa.
Hänen piti olla siellä 15 min.
Sitten hänet kuivattiin. Sashan kanssa katoimme pöydän.
Nyt hän pystyisi jo kävelemään.
Todella paljon apua oli myös hieronnasta, jota monet kristityt -
tulivat hänelle tekemään.
Laitoimme hänet makuulle ja hieroimme.
Nyt hän on elossa.
Hän kävelee jo kaupoissa ja voi ihan hyvin.
- Sielusta kumpuava rakkaus ja kunnioitus -
on tärkeää etenkin, kun tehdään armon tekoja.
Koska he osoittivat minulle armoa, minä jäin henkiin.
Tunsin ja ymmärsin tämän.
Vain usko Sinuun on minun ainainen kumppanini.
- Jeesus Kristus tuli isäni, perheemme ja minun sydämeeni.
Se muutti ja pysäytti meidät.
Jeesus kutsui meidät luokseen ja me tulimme.
Avasimme sydämemme ja annoimme elämämme Hänelle.
Palaan vielä kysymykseen urheilusta.
Urheilu on antanut minulle yhden tärkeän hyvän piirteen.
Nyt ymmärrän, mitä tarkoittaa "kaikesta voimasta".
Jos ihminen ei elämänsä aikana tee jotakin kaikesta voimastaan, -
hänen teoistaan ei koskaan ole hyötyä muille ihmisille.
On siis hyvä, jos ihminen tekee jotakin kaikesta voimastaan -
jollekin tai jonkun hyväksi tai edes itselleen, -
kunhan se on yhteiskunnan hyväksi.
En puhu tyhjiä sanoja.
Aloitin painonnoston 10-vuotiaana ja teen sitä edelleen.
Nykyään teen myös valmentajan töitä.
Olen ymmärtänyt, mitä tarkoittaa tavoitteiden noudattaminen itselle.
On ajallisia ja maallisia tavoitteita.
Jotkut haluavat treenata olkapäitä ja hartioita.
Se, mitä haluat, on yksi asia.
On myös olemassa ikuisuus.
Elämässä tulisi ennen kaikkea tavoitella ikuisia päämääriä.
Lainaan nyt Jeesuksen sanoja: -
"Sillä mitä se hyödyttää ihmistä, vaikka hän voittaisi omaksensa -
koko maailman, mutta saattaisi itsensä kadotukseen?"
Näin sanotaan Raamatussa. Tehkää siis kaikki koko sydämestänne.
Tärkeintä on, että on näin hyvä isä.
Ilman häntä tätä tarinaa ei olisi.
- Kiitämme Sinua, Herra, suuresta armostasi, jota osoitat meille.
Olet ollut kanssamme tähän hetkeen saakka.
Kuin vanhoina päivinä humallun uudesta kasteesta.
Kiitän sinua rakkaudestasi ja armostasi!
Toimittaja: Valentin Kazerski Ohjaaja: Larisa Klarina(Kazerskaja)
Kuvaus: Vladimir Makarov, Valentin Kazerski, Larisa Kazerskaja, -
Dmitri Poljakov. Editointi: Larisa Klarina (Kazerskaja)
"Purppuranpunainen rengas" Alexandra Morozova esittämänä
Suomennos: Sonja Mattayev