MISSÄ SINÄ OLET?
Käy yrttitarhasta polku, vie Golgatalle se
YLÖSNOUSEMUKSEMME
On Hengen viitoittama -
sen joka askele.
Kolmas osa
Jumala on tehnyt elämässäni paljon.
En halua, että elämä päättyy kuolemaan.
Pyysin Herraa tulemaan sydämeeni.
Herra haluaa pelastaa minut ja aion rakastaa Häntä koko sydämestäni.
Pelastusrengas, -
Ystäväni, minulla on sinulle yksi pyyntö: -
Pidä minusta kiinni äläkä anna minun hukkua -
Meri uhkaa hukuttaa
Pelastusrengas, -
Sinä vastaat rukouksiini
Tulisiko meidän luottaa itseemme vai Jumalaan?
Sekä itseemme että Jumalaan.
Uskotteko Jumalaan? - Kyllä.
Usko näkyy teoissa. Miten teidän uskonne näkyy käytännössä?
Uskon Jumalaan ja tiedän, että Hän on aina kanssani.
Jumala on Jumala. Hän auttaa aina, kun ihminen pyytää apua.
Oletteko pyytäneet Jumalalta apua? - Kyllä.
Voitteko kertoa miten? - Jumala on aina auttanut minua.
Voisitteko kertoa jonkin konkreettisen tapauksen?
Pysyköön se salaisuutena.
Jokainen päättää itse itsestään.
Onko ihminen vastuussa lähimmäisestään?
Jos se on itselle tärkeää niin silloin, kyllä.
Huomioidaan ympärillä olevat ihmiset.
Jos joku käyttää heroiinia, pitäisikö siihen puuttua?
Minusta se on luonnon valinnan vastaista.
Mehän olemme ihmisiä. Eikö tämä laki päde meihin?
Miksi ei? Onhan ihminenkin elävä olento.
Pidättekö ihmistä enemmän maallisena kuin henkisenä olentona?
En, mutta onhan se molempia.
Eikö narkomaanien menehtyminen sitten huolestuta teitä?
Tietenkin huolestuttaa. Täytyyhän jäniskin pelastaa.
Apua tarvitseva nuori ihminenhän ei ole jänis.
Tietenkin yritän auttaa, etenkin jos tunnen henkilön.
Toisaalta hän on itse valinnut tiensä, ja voi halutessaan -
valita toisen tien.
Onko teillä tällaisia ystäviä? - On.
Kuinka yritätte auttaa häntä? - Pitkään keskustelemalla.
Uskotteko, että se voi auttaa vai tarvitaanko vielä jotain muuta?
Keskusteluja on erilaisia.
Ystäviä täytyy kuitenkin yrittää auttaa.
Ihmisiä tulisi siis aina kunnioittaa? - Ehdottomasti.
Tämä dokumenttielokuva kuvattiin Venäjän eri kaupungeissa.
Osallistujien ja kuntoutuskeskuksien nimiä ei mainita.
Tulkoon kaikki kunnia Herralle!
Lapsena olin innostunut lukemisesta.
Aloin käyttää huumeita, ja tulin tänne keskukseen.
Minulla oli todella huonot välit vanhempiini.
Itsekin tunsin, ettei kukaan tarvitse minua, -
eikä minulla ole kenellekään mitään annettavaa.
Yritin useasti myös itsemurhaa.
Olin hyvä, menestyvä urheilija.
Opintojeni loppuvaiheessa sain tietää heroiinista.
Minusta tuli narkomaani. Se oli todella vaikeaa vanhemmilleni.
Minua se ei tuolloin vaivannut.
Yritin selvitä omin voimin tai lääkärien avustuksella.
Menin naimisiin ja meille syntyi tytär.
Silloin menin vieroitushoitoon ja sain riippuvuuden pysäytettyä.
Henkistä riippuvuutta se ei kuitenkaan parantanut.
Minulla oli hyvä ja arvostettu työ, mutta en osannut arvostaa mitään.
Narkomaanin elämä on hyvin vaarallista.
Entinen elämäni päättyi niin, että sitä on vaikea edes muistella.
Tunsin syyllisyyttä sydämessäni, mielessäni ja luissani -
enkä koskaan päässyt siitä eroon.
Se johti siihen, että otin yliannostuksen.
Päätin siis kokeilla uudestaan.
Lähdin pois kaupungista, jotta minua ei löydettäisi kuolleena.
Viilsin itseäni kaulaan ja tein kuolemaa.
Menin tajuttomaksi enkä enää tiennyt, mitä tapahtui.
On kuin kertoisi jostakin toisesta.
Noin klo 4:30 aamulla Jumala toi varmaankin enkelinsä luokseni.
En nimittäin ymmärrä, miten eräs 15-vuotias tyttö löysi minut.
Hän kutsui paikalle lähellä olevan liikennepoliisin.
He tilasivat ambulanssin ja minut vietiin sairaalaan, ja pelastuin.
Synnyin Novosibirskissä. Harrastin nyrkkeilyä.
Olin apaattinen enkä lähtenyt talosta koskaan pois.
Äitini itki ja sanoi minulle: -
"Sinähän olet fasistejakin pahempi. Mitä sinun elämästäsi tulee?"
En ollut tyypillinen narkomaaniksi ryhtyvä ihminen.
Näin kuitenkin kävi ja se tuhosi minut täysin -
niin henkisesti, hengellisesti kuin fyysisesti.
Pidin itseäni täysin arvottomana.
Eräs luostarissa asunut pyhä mies yritti rohkaista minua.
Minulle sanottiin, että Jumala voi auttaa minua.
Tuolloin sydämeni oli kuitenkin kylmä ja kova.
En voinut vastaanottaa heidän sanojaan.
Otin silti heidän kirjallisuuttaan ja etsin Herraa.
Ymmärsin, että ehkäpä Jumala rakastaa minua sellaisena kuin olen.
Kaikkine ongelmineni ja puutoksi- neni Jumala on muuttanut elämäni.
Jumala on pelastanut minut ja antanut minulle uuden arvon -
ja näkökulman elämään.
Saamme päämäärän elämään. Uskon, että voin perustaa perheen.
Tänne saapui henkilö, jolla oli jokin tulehdus ja vatsahaava.
Rukoilimme hänen puolestaan.
2 viikon kuluttua hän pelasi jalkapalloa.
Aiemmin hän ei voinut edes nousta seisomaan.
Tässä oli ennen keittiö, jossa hänellä oli tapana istua kanssani.
2 viikon kuluttua hän meni pelaamaan jalkapalloa.
Tuossa ajassa vatsahaava ja kaikki ruvet olivat siis parantuneet.
Täällä on monia narkomaaneja jotka ovat käyttäneet huumeita -
kuka 7 ja kuka 12 vuotta.
On siis ollut paljon vaikeita tapauksia.
Kaikki ovat parantuneet ja heillä on päämäärä.
Minut kuljetettiin tänne.
Minulla oli todella kovia kipuja.
3 kuukautta vain istuin, koska en pystynyt edes makaamaan.
Tuona aikana minua hoidettiin, kuljetettiin, käytettiin suihkussa.
Olin voimaton, en pystynyt kävelemään.
Tilanteeni oli katastrofaalinen, en voinut edes nousta ylös.
Siskot ja veljet sitten auttoivat minua -
ja 3 kuukauden jälkeen oloni oli mahtava.
Jumala johdatti minut erään pastorin kanssa samaan huoneeseen.
Hän sanoi minulle, että on olemassa paikka, jossa voi löytää rauhan -
ja parantua. Hän jakoi siitä minulle.
- Miten sinä sinne sukelsit?
- Tässä, ota pallo.
Näin seisoin. - Tee uudestaan. Emme nähneet.
- Ota se!
- Nyt sinun vuorosi!
Alkakaamme saarnata!
Oletko sinä pieni johtaja? - En, olen maanviljelijä.
Kuinka päädyitte tänne?
Pidin kovasti retkistä.
Olen ollut monissa kaupungeissa.
Tulin Krasnojarskiin, ja täällä tein parannuksen.
Nyt olen täällä kuntoutuksessa. Viihdyn täällä.
Kuntoutatko itse keskuksessa vai oletko vain apuna?
Kuntoutan.
Etkö sinäkin käyttänyt huumeita? - En. Minä poltin ja join.
Lopetin 8 vuoden käytön jälkeen.
Sinä siis joit 8 vuotta? - Kyllä.
Nyt sydämessäni palaa rakkaus.
Aiemmin minua odotti kuoleman henki.
Etsin Jumalaa varmaankin jo lapsuudessa.
Huomaan, että olen aina etsinyt Jumalaa.
En voinut löytää oikeaa Jumalaa.
Nyt olen löytänyt todellisen Jumalan, Kristuksen.
Nyt minulla on Lohduttaja, jonka Jumala lähetti tähän maailmaan.
Pyhä Henki.
Hän auttaa minua oppimaan, ymmärtämään Jumalan sanaa -
ja rukoilemaan. Häneen voi turvata kaikessa.
Päädyin ihmeen kaupalla seurakuntaan.
Olin ollut narkomaani n. 6 vuotta.
Istuin vankilassa 2 v. 3 kk.
Vapautumisen jälkeen, pääsin tänne kuntoutukseen.
Silloin keskusta vasta alettiin rakentaa.
Keskus oli silloin hylätty rakennus.
Sitten menin raamattukouluun.
Ymmärsin, että ilman Jumalaa elämästäni ei tule mitään.
Minulla ei ole tulevaisuutta eikä tätä päivää.
Koin, että minun tulisi auttaa muita saman kokeneita ihmisiä.
Eräs nuori mies sanoi minulle, että hänen on vaikea tulla uskoon.
Ongelma on, että hänellä on väärä asenne.
Hän on tullut tänne vastoin tahtoaan.
Siksi hän ei halua olla täällä.
Kun keskustelemme hänen kanssaan, -
ja yritämme saada häntä ajattelemaan, miksi hän on täällä, -
hän alkaa ymmärtää asioita.
Hänelle täytyy antaa mahdollisuus tehdä omia päätöksiä.
Kun hän ymmärtää tämän, hän osaa tehdä valintoja.
Täällä painostaminen ei toimi, vaan ihmisiä tulee rakastaa.
Tämä johdatti esimerkiksi minut uskoon.
Kun tulin kuntoutuskeskukseen, Rita toimi keskuksen johtajana.
Hän aloitti palvelustyön ja se on tuonut hedelmää.
Keskuksessa saa hoitoa, ja siellä täytetään perustarpeet.
Rakkaus täyttää sydämen.
Kun kohtaamme rakkauden, kaikki paha väistyy.
Kun menimme naimisiin Sergein kanssa, saimme häälahjoja.
Asuimme yksiössä, ja koko budjettimme koostui häälahjarahoista.
Keskuksesta poistui eräs mies.
Keskuksesta ei saisi poistua, jotta ei provosoisi muita.
Se on ongelma narkomaaneilla.
Lähdin pois, mutta Sergei vei hänet mukaansa kotiin.
Aamulla hänet piti viedä takaisin keskukseen.
Mies keskusteli Sergein kanssa, peseytyi, etsi makuupaikan.
Hän otti talossa olleet talvivaatteet, ja lähti ulos.
Menimme sunnuntaina kokoukseen.
Sillä välin mies tilasi taksin ja vei talostamme kaiken mahdollisen.
Järkytyimme tietysti, kun tulimme kotiin.
Keskus sijaitsee parin talon päässä kodistamme.
Illalla meidän piti mennä sinne auttamaan näitä heikkoja ihmisiä, -
ja rukoilemaan heidän puolestaan.
Ilman rakkautta sitä ei pysty tekemään.
Sydämessä täytyy siis olla rakkaus.
Se on uhraus, sillä palvelet heitä, -
vaikka he pettävät sinut ja vievät viimeisetkin rahat.
Silti teet sitä yhä uudelleen, ja koet, että se on yliluonnollista.
Minulla oli melko armoton asenne niitä kohtaan, -
jotka tekivät minulle jotain pahaa.
Se oli yksi asioista, joka minussa muuttui.
Jeesus Kristus on kuitenkin minut muuttanut.
Ihmiset ovat niin avoimia Jeesukselle.
Ihmisen tulisi ennen kaikkea ymmärtää, että Jeesus elää -
ja on ylösnoussut.
Kun katson elämääni taaksepäin, huomaan, että olen saanut -
uskon Jeesukseen perintönä.
Isoäitini oli ortodoksi-uskova.
Hän eli uskoa todeksi teoillaan ja noudatti Jumalan käskyjä.
Lapsuudestani asti hän kertoi minulle Jeesuksesta.
Hän oli kärsivällinen ja kesti kaikki loukkaukset.
Uskoin siis, että Jumala on olemassa, -
ja että uskovilla oli vahva henki eikä sitä voi helposti murtaa.
Usko tuli minulle näin perintönä.
Rauha kaikille!
Maailma tarvitsee kuntoutuskeskusta.
Kaikki ihmiset eivät tule kuntoutuskeskuksista.
Jumala on sanonut, että meidän tulee syntyä uudesti ylhäältä, -
ja tulla täysin uudeksi ihmiseksi.
Olet sitten presidentti tai narkomaani, -
sinun tulee irtisanoutua entisestä olemuksestasi ja vastaanottaa uusi.
Sanotaan, että hän tulee kuntoutus- keskuksesta. Entä mistä itse tulet?
Silloin et ole ymmärtänyt evankeliumia.
Evankeliumi on sitä, kun Jumala synnyttää meissä uuden elämän.
Tilanteeni oli todella vaikea.
En uskonut, että Jumala voisi muuttaa minua.
Ajattelin, että vain fyysinen tilani kohenee täällä.
En osannut kuvitella, että voisin henkisesti muuttua.
Kuinka kauan olit kuntoutuskeskuksessa?
Kauan siis kesti, että vapauduit?
Olin siellä 2 vuotta. Vapautuminen oli prosessi.
Jumala vapautti minut riippuvuudesta hyvin lyhyessä ajassa.
Jopa ajatteluni muuttui.
Vasta kun katson taaksepäin, missä ja kuka olin, -
ja miten ajattelin, -
näen, kuinka paljon Jumala on minua muuttanut.
Se, joka tunnustaa syntisyytensä, voi rakastaa Jumalaa enemmän.
Tällaiset ihmiset ovat täynnä armoa.
Toiset istuvat kirkon penkissä 40 vuotta ja ovat ihan hyviä ihmisiä.
Joskus on vaikeampaa sellaisten seurakuntalaisten kanssa, -
jotka pitävät itseään hyvinä ihmisinä.
He eivät ymmärrä, että kaikki tulee antaa Jumalalle: -
ajatukset, tunteet, ruumis ja henki.
Uskovaiset vanhempani veivät minut seurakuntaan.
Se ei kiinnostanut minua.
He kuitenkin näyttivät esimerkkiä. He olivat huolissaan minusta.
Isäni oli entinen ateisti.
Hän nielaisi ylpeytensä ja tuli seurakuntaan.
Kiitos Herralle, että hän käy siellä edelleenkin.
Tilanteeni meni todella pahaksi, enkä nähnyt mitään ulospääsyä.
Minulla ei ollut tarkoitusta. En halunnut enää kärsiä, -
enkä halunnut läheistenikään joutuvan kärsimään.
Päätin omin voimin päästä vapaaksi huumeista.
Keho uudistuu noin 3-7 päivän kuluessa.
Ensimmäisinä päivinä olin täysin voimaton ja valmis luovuttamaan.
Kun Sashalla ei ollut enää voimaa vastustaa, -
hän polvistui ja ensimmäistä kertaa elämässään rukoili tosissaan: -
"Herra, Jeesus, pelasta minut!"
"Sinä näet, etten itse pysty mitään tekemään."
Kaikki kipu väistyi.
Sitten Sasha nukahti ja nukkui levollisesti aamuun asti.
Kun vanhemmat näkivät hänen kirkkaat kasvonsa, -
he eivät ymmärtäneet, mitä hänelle oli tapahtunut.
Sasha oli totisesti parantunut. Se on Jumalan armoa.
Mikä on ihmiselle mahdotonta, se on Jumalalle mahdollista.
Sasha meni evankeliseen seurakuntaan ja tunnusti syntinsä.
Hän täyttyi Pyhällä Hengellä, ja kävi pian vesikasteella.
Elämän vesi todella puhdistaa.
Sen kokee hengessä ja sitä on vaikea kuvailla.
Se on iloa! Palaat kokouksesta riemuiten.
Kun katsot Jumalaan, näet oman muutoksesi.
Pystyt antamaan anteeksi ja voit tehdä hyviä tekoja.
Tai sitten voit verrata itseäsi johonkin idoliin tai laulajaan.
Mikä minua auttoi muuttumaan?
Ympärilläni olevat ihmiset, jotka elävät tällä tavoin.
Vertaan itseäni heihin ja haluan myös elää kuten he.
Raamatussa sanotaan, että ei vastata pahalla pahaan.
Kuka siellä ratsastaa?
Huutojen ja melun keskellä
Varovasti tie aukeaa Kuninkaan edessä
Kulkee lempeä kuninkaamme, -
ja lapset juoksevat Hänen perässään.
Ja riemuiten uskovat onnen palaavan kotiin.
Henki on vapaa kuin tuulessa huojuvat pajupuut
Ja paimen palaa kotiin täynnä riemua
Hän laiduntaa lampaitaan -
ja pelastaa heidät onnettomuuksilta.
Sudet pelkäävät, leijonat juoksevat -
Hiljaa Vapahtaja on täällä.
Aurinko säkenöi puissa, -
mutta Sinä olet valoista kirkkain.
Ja kuningasten kuningas voidellaan kultaisella öljyllä
Pellot ovat täynnä vihreitä oksia
Luoksemme kukkakedolla -
kulkee Sulhanen kotiin.
Köyhä kansa kulkee -
"Taivaasta annetaan leipää!"
Sinä olet heidän Isänsä ja hyväntekijänsä -
ja kuoleman voittaja!
Väkijoukko takanasi, veisatkaa kunniaa!
Sinä olet viisas parantaja, -
ota vastaan kuninkaan kruunu!
Tuolla tiellä oli musta varjo ja viikate.
Mutta Sinä olet sankari ja elämän valo, -
pimeys väistyi!
Sinulla ja kanssasi -
ja takanasi on vuori
Kaiken tietäen ja rakastaen, annat meille itsesi.
Viktor Klimenko - "Palmusunnuntai"
Musiikki: Josef Hadar Sanat: Larisa Klarina
Tämä oli dokumenttielokuva YLÖSNOUSEMUKSEMME -
osa kolme, PELASTUSRENGAS
Toimittaja: Valentin Kazerski Ohjaaja: Larisa Klarina(Kazerskaya)
Kuvaus: Vladimir Makarov, Valentin Kazerski, Boris Krylov, -
Dmitri Poljakov, Niko Rissanen, Larisa Klarina (Kazerskaya)
Editointi: Larisa Klarina (Kazerskaya)
Laulut: Igor Talkov - "Pelastusrengas"
Viktor Klimenko - "Palmusunnuntai"
"Käy yrttitarhasta polku" Musiikki: C. G. Liander
Tuottaja: TV-sarja "Missä Sinä Olet?"© Valentin Kazerski
Suomennos: Sonja Mattayev