MISSÄ SINÄ OLET?
"Auringosta virtaa mirhaa, vaan Sinä olet säteitä kirkkaampi."
"Kultaiset oliivipuut virtaavat kohti Kuningasten Kuningasta."
"Sulhanen ratsastaa takaisin kotiin luoksemme upeiden kukkien ylitse."
Jeesus oli idän ihminen ja monessa mielessä -
mentaliteetiltaan mielestäni lähellä meitä uzbekkeja.
IDÄN MIES, Osa 1
JUMALAA KIITTÄEN JA YLISTÄEN Ensimmäinen osa
- Isäni työskenteli koko ikänsä koulun kerhossa musiikkiopettajana.
Matkustimme säännöllisesti Tashkentiin ja oli TV-esiintymisiä.
Kun tapasimme isäni kanssa viimeisen kerran, kysyin häneltä:
Ehkä emme jotenkin täyttäneet toiveitasi? Hän vastasi: En ole ikuinen.
Kun olitte pieniä, pystyin puolustamaan teitä.
Elämme sellaisia aikoja, kun valtiot ja kaikki hajoaa.
Olen kuitenkin rauhallinen, sillä Jumala suojelee teitä.
Seuraan, miten elätte, ja se on minulle suuri lohtu. Ei ole huolta.
-Viisas isä. -Hän sanoi: Olen iloinen.
Isällä oli suuri vaikutus elämääni. Hän oli auktoriteetti minulle.
Hänen ammattinsa vaikutti siihen, minkä tien valitsin elämässäni.
Lapsuudestani saakka haaveilin opiskelusta konservatoriossa.
Opiskelin kaksi vuotta Tashkentissa Uspenskin koulussa, -
kunnes isä haki minut pois. Meillä ei ollut sukulaisia siellä.
Isä sanoi, että jos päätät jatkaa, jatkat. Vähän toki harmitti.
Haave kuitenkin toteutui. Lähdin peruskoulun jälkeen taidekouluun.
Tämän jälkeen pääsin konservatorioon.
Taidekoulussa kuoronjohtajana oli Grinchenko Anatoli Dmitrievich.
Joskus nuoruudessaan hän lauloi ortodoksisessa kuorossa.
Hän sai meidät rakastumaan ortodoksiseen musiikkiin.
Tämä oli vuosina 1987-88 eli jo perestroikan aikoina.
Hän rohkeasti toi tämän musiikin ohjelmaan. Vastaavana toimi -
nykyisin Saksassa asuva Becker Rudolf Ivanovich, joka ei estänyt, -
vaan auttoi kuoronjohtajaa. Hän antoi tilaa opettajalle.
Vietettiin Venäjän valtakunnan tuhatvuotisjuhlaa.
Matkustimme kuoron kanssa Tashkentiin esiintymään.
Meitä tuli kuuntelemaan Tashkentin arkkipiispa Leo.
Hän oli paikallinen arkkipiispa ja hän pyysi Anatoli Dmitrievichia -
Tashkentin katedraaliin kanttoriksi.
Kun olin konservatoriossa, Anatoli Dmitrievich pyysi minua töihin, -
sillä ehdolla, että aloitan työt vasta toisella vuosikurssilla.
Silloin minulla olisi jo oikeus tehdä töitä.
Rupesin laulamaan ortodoksisen kirkon kuorossa.
Kuulin, että seurakunnassa siitä valitettiin ja vastustettiinkin.
Arkkipiispalle asti tuli valituksia, että kuoroon on otettu epäuskoisia.
Hän kuitenkin vastasi heille, että palvellessaan ulkomailla, -
Pohjois-Afrikassa ja Italiassa, kaikki kuorolaiset tulivat uskoon.
Kuvitelkaa Pohjois-Afrikassa löytää kuoroon ammattilaisia, ortodokseja.
Hän vastasi, että teidän epäuskoiset kyllä tulevat vielä uskoon.
Niinhän siinä kävi.
Kaikki kuorolaiset ottivat vastaan kasteen. Osa heistä salaa.
Tämä kuri ja täsmällisyys kristinuskossa tulee lain kautta.
Se on ikään kuin lain jatko-osa.
Jeesus ei tullut maan päälle lakkauttaakseen lait.
Jeesus tuli täyttääkseen lain, tuomaan oikeuden maanpäälle.
Mielestäni on luonnollista, että -
islaminuskoiset kääntyvät kristinuskoon.
Lain seuraavana askeleena on Jeesus Kristus.
Lain kautta ymmärrämme Häntä paremmin ja syvällisemmin.
Se oli mielenkiintoista aikaa, mutta toisaalta myös pelottavaa.
Pelottavaa sen vuoksi, mitä maassa silloin tapahtui.
Kaikki se epäjärjestys. Eläminen oli pelottavaa.
Sain hermoromahduksen näiden tapahtumien jälkeen. Syntyi pelko.
Aikaisemmin mielellään tutustuin uusiin ihmisiin.
Oli mielenkiintoista vuorovaikutusta. Uusia ystäviä.
Mutta sitten aloin vetäytymään pois. Syntyi jokin pelko.
Ikään kuin pelko ennen kuolemaa, sillä ei tiedä, mikä sinua odottaa.
Olen ikäänkuin menettänyt isänmaani.
Se oli pieni, rauhallinen, kodinomainen kaupunki.
En muista, että kaupungissa olisi ollut järkyttäviä tapahtumia.
Monet tunsivat toisensa, naapurinsa. Oli rauhallista.
Yhtäkkiä tällaisessa kaupungissa tapahtuu.
Ymmärsin, ettei minulla ole isänmaata täällä maanpäällä.
Minusta tuli aika pelokas.
Suurkaupungeissa tapahtui rikoksia, murhia, poliittisia murhia.
Oli turvaton olo. Ymmärsin, että mitä tahansa voi tapahtua minulle.
- Feruza, koitteko silloin jo olevanne kristitty?
- En ollut vielä. Tunsin, että etsin vastauksia.
Jumalalla on ajoituksensa sille, milloin peite otetaan silmiltä.
Kristus ottaa peitteen pois ihmisen silmiltä.
Oma aikansa, kun Jumala avaa ihmismielen.
Kun sokea istui tien varrella kerjäämässä, ja yhtäkkiä kuuli,-
että Jeesus oli kulkemassa ohi. Jeesus ei kävellyt ohi joka päivä.
Tuli se tietty hetki, kun Jeesus kulki ohi. Hän kuuli ja halusi parantua.
Raamatussa on kohta, missä sairas nainen meni ja halusi -
koskettaa Jeesuksen vaatetta. Ihmiselämässä tulee se oikea hetki.
Juuri sellainen hetki tuli minunkin elämääni.
Rukoilin Jumalalta sitä jotakin, mitä minulta uupui.
Näin, että uskovilla oli iloa elämässä ja valoa silmissä.
Heistä huokui ainutlaatuinen rauha. He ylistävät Sinua.
Minua yllättivät suuresti uskovien ihmisten kasvot ja silmät.
Katsoin niitä silmiä. Tiedättekö sen tunteen?
Ensin en voinut ymmärtää sitä tunnetta ja ottaa uskoa vastaan.
Toisaalta sielulleni usko tuntui hyvin vieraalta.
Mutta toisaalta näin ihmisiä, näin heidän laulavan, kuuntelin laulua.
Aloin rukoilla ja pyytää: -
"Herra, näillä ihmisillä on se jokin, mitä minulla ei ole."
"Taivaan valtakunta..."
-Vova, välillä et laula, vaan puhut.
Laulat, laulat ja sitten tuleekin puhetta väliin.
Jokainen sana lauletaan. Kuuntelen teitä.
Pojat, te voitte näyttää jopa minulle esimerkkiä.
"Sateenkaarta pitkin..."
Tämä on selkeä, hyvä teksti. Jokainen kirjain maistuu hyvältä.
"Korkeaa sateenkaarta pitkin -
"laukalla mitaten ukkosia - ukkostaa hevosen laukka."
...ratsuväki..."
Mitä on ratsuväki? - Sotaväki! Armeija. Hevosilla.
- Kyllä. Sotaväki hevosilla. Teillä se on heiveröinen.
"Taivaalla, saippuassa, pilvet uivat pilvien perässä."
"Ja hevosten harjoista valui sateena maahan vettä."
"Ja salamat sinkoilivat, lävistivät korkeuden pois lentäen."
"Veljet, Taivasten valtakuntaan purppuranvalkean Kuninkaan perässä"
En voinut kieltäytyä siitä, mitä Kristus antaa.
En ihan täysin ymmärtänyt alussa kristinuskoa ja sen oppeja.
Oli paljon avoimia kysymyksiä. Mutta tunsin, etten voi kieltäytyä.
Jumala antaa ihmiselle lahjan ja en halunnut menettää sitä.
"Voittajat lentävät kotiin. Pasuunat soivat: Herää maa!"
"Laulu on kuin ukkonen: Taivasten koti, Taivasten kaupunki, isänmaa."
Aloin katsoa ja vastaanottaa asioita ihan eri tavalla.
Meille oli aikaisemmin opetettu erilaista ideologiaa.
- Että Jeesus on kuvitteellinen hahmo, eikö niin?
-Yhtäkkiä tunnemme Hänet. Hän kävi täällä ja tapoimme Hänet.
"Mooseksen tavoin eteeni avautui vuori."
"Kuuluisa Golgatan vuori. Sen päällä palaa rakkauden nuotio."
"Se nuotio ei pala koskaan loppuun. Täällä kuolee Jumalan karitsa."
"Pala nuotio, äläkä koskaan sammu. Roihua rakkaus, äläkä sammu."
Se oli suuri uskoontulon aalto. Monta taiteilijaa tuli uskoon.
Luimme yhdessä Raamattua ja kävimme läpi lukemaamme.
Osallistuimme jumalanpalveluksiin. Osa oli opiskelukavereitani, -
osa oli toiselta vuosikurssilta.
Borja osasi meillä hepreaa ja jiddišia. Hän muutti Jerusalemiin.
"Tuo iloa sielulleni, soita balalaikkaa."
"Anna laulun olla iloinen."
Kokoonnuimme usein lukemaan Raamattua ja keskustelemaan.
Borja oli lähellä Jeesusta, mutta hän ei voinut tehdä sitä askelta.
Se askel tulee tehdä itse. Tulee uskaltautua.
Keskustelimme ja väittelimme asiasta yhä uudelleen.
Sanoimme: "Borja, et usko vielä - älä usko. Odota. Älä kiirehdi."
"Meillä on vielä hyvin paljon sukulaisia ja ystäviä, jotka -
eivät vielä tunne Kristusta. Odota. Muuten Taivas sulkeutuu meiltä."
"Et usko vielä, mutta ehdit."
"Sellaista maata ei täällä tunneta. Meillä on usko ja kompassi."
"Kauimpaan maailman kolkkaan lennämme auringonnousun purjeilla."
"Kaukainen, toivottu luvattu maa."
"Sinne eivät päässeet faarao tai kuninkaat."
Se oli mielenkiintoista aikaa, kun kokoonnuimme ja väittelimme.
Ensimmäistä kertaa tulin vain vakuuttuakseni -
heidän olevan väärässä. Kansan oopiumia.
Sen pelon keskellä, jonka tunsin joka päivä, yhtäkkiä -
tuli ilo ja onnellinen hymy.
Hiljainen ilo ja valo tulivat elämääni.
En sanoisi, että olisi pelottava kuolla, mutta yhtäkkiä ymmärsin -
ettei kuolema ole loppu.
Emme ole nähneet, mitä rakastava Jumala on valmistanut meitä varten.
On toivoa tulevasta, ja se antoi myös voimia tähän elämään.
Se rauha, valo, ilo, rauhallinen, puhdas ilo - anna Herra nämä.
Toivoisin näitä asioita itselleni.
Jokainen ensimmäinen tavu lauletaan kunnolla.
"Luoksemme Jerusalemiin..."
"Luoksemme Jerusalemiin laskeutuu Taivaasta tähti."
- Laskeutuu. Nyt sen ymmärtää.
"Ja loistaa jokaiseen kotiin saapuessaan pelastavaa sanomaa."
"Meille syntyi Kristus, Herra. Iloitkaamme ja riemuitkaamme!"
"Herramme syntyi. Suuri ilo lahjoitetaan meille tähden kautta."
"Ota se ja kanna varoen."
Kuvittelin hetken, että äitini, jota rakastan niin paljon, -
joutuu Tuonelaan, koska hän ei usko Jumalaan.
Ajatus oli minulle täysin sietämätön.
Koko tietoisuuteni soti sitä ajatusta vastaan.
Tiesin, että minun on mentävä ensin ja Jumala tuo hänetkin. Näin kävi.
- Mahduitteko kaikki? - Kyllä! Kaikki!
- Hei! - Minua.
"Se tulee olemaan ihmeellinen aamu, kun maan yllä soivat pasuunat."
" Ja kuten salaman voi nähdä kaikkialta," -
"kaikki näkevät Sinut Pelastajamme"
"ja olet kuin valkeiden vuorten huiput, niin ihmeellisen mahtava".
"Sammuvat sodat ja hiljenevät riidat. Loistaa Pelastajamme Valo."
Kerran oli mielenkiintoinen tapahtuma. Isäni saapui tänne.
Hän toi mukanaan taidefestivaaliin kollegojensa lisäksi siskoni.
Vanhin ja nuorimmainen siskoistani matkustivat isäni mukana tänne.
Ehdotin tulemaan mukaan seurakunnan jumalanpalvelukseen.
Vanhin siskoni lähti mielellään, nuorimmainen taas suuttui.
Hän uhkasi valittaa vanhemmille. Vanhin siskoni tuli heti uskoon.
Hänellä oli kaksi lasta, ongelmia perheessä. Minä jatkoin opintojani.
Isä oli hyvin kiireinen. Kun bussi lähti liikkeelle,-
emme ehtineet keskustelemaan. Aina oli jotakin ratkaistavana.
Ei ollut kahta minuuttiakaan istua rauhassa, juoda vaikka teetä.
Matka oli hänelle todella kiireinen.
Kun bussi lähti liikkeelle, kyyneleet alkoivat valua poskillani.
Isä sanoi, että älä huoli - lähetän äidin luoksesi.
Viikon päästä äiti matkusti luokseni.
Sanoin äidille: sovitaan niin, että koska rakastat Tashkentia, -
käymme kaupungilla kävelyllä, ja sen jälkeen, illalla, -
tulet mukaani jumalanpalvelukseen.
Hän vastasi, että tulinkin katsomaan missä tyttäreni käy.
Hän lähti mukaani ja tuli uskoon.
Uskoon tuli äitini lisäksi, viidestä sisarestani neljä.
Isä kävi mukana seurakunnan jumalanpalveluksissa.
Hän katsoi ja kuunteli, eikä koskaan estänyt meitä.
Hän ei ole kieltänyt meitä käymästä palveluksissa.
Hänen puoleltaan ei ikinä tullut esteitä.
Hän sanoi: "isänä olen hyvin tyytyväinen, että -
"ette häpäise nimeäni elämäntavoillanne."
"Näen, että jatkatte työtäni. Olen iloinen ja tyytyväinen."
"En tunne surua."
- Olkaa valmiina. Hiljaisuutta. - Selvä.
"Kaikki ympärillä on valkeaa, lumista ja valoisaa."
"Talvi peitteli maan ja talot."
"Jäistä tietä pitkin, matkaa vain perässäni."
"Kelkassa soivat kulkuset ja sulavat makeat karkit".
"Kaikkialta kuuluu iloinen soitto, joka karkoittaa makean unen."
"Kaukana loistaa valo, kelkka kulkee helposti..."
Meillä on aivan ihania lapsia.
Sen näkee, että he pitävät kuorosta ja juoksevat harjoituksiin innolla.
Isän ohjatessa kuoroja välillä oli vastoinkäymisiä ja ongelmia.
Me lapset sanoimme isälle: Mihin tarvitset tätä kaikkea stressiä?
Hänellä oli tapana sanoa:
"Uzbekkien perhe on suurperhe, joka rakastaa työntekoa."
"Lapset eivät saa elää pelkkää arkea."
"Lapsilla tulee olla elämäniloa."
"Sateenkaari, aurinko, taivas ja pilvet."
"Sateenkaaren alta virtaa joki."
"Jokea kutsutaan lätäköksi, mutta se ei ole muita huonompi."
"Aurinko heijastuu joesta. Ei ole iloisempaa lätäkköä."
"Tammet sanoivat: Kuinka kamalaa. Aurinko ei voi kylpeä lätäkössä."
"Ei naurateta ihmisiä. Lätäkkö tulee kuivattaa."
Koulu on välttämätön, mutta pitää olla vastapainoakin.
- Opettaja johtaa tuntia. Eikö niin? Te oppilaat vastaatte: kyllä.
Lasten kokemukset joskus ohjaavat lasten tulevaisuutta.
"Hyvyydellä sido vihollinen. Hyvyydellä pelasta ihmisiä."
- Hyvä. Jatketaan. - "Kaikki on selvää, eikö niin?"
"Älä pelkää. Hyvyys on aina vahvempaa."
"Vapahtaja on kaikkein vahvin."
Mielestäni tämä työ on äärettömän tärkeää.
Siinä on matkatavaroita koko loppuelämäksi.
Hekin aikuistuvat, saavat omia lapsia, tulevat kirkon jäseniksi.
On tärkeää, että he kasvavat oppien elämäniloa Jumalassa.
"Pukeutuvat kukat ihmeellisen kauniisiin mekkoihin."
"Liljat, vuokot ja ruusut ovat kaikki kauniita."
"Heidän pukunsa ovat parhaimmat - ei ole sellaisia kuningattarilla."
"He kutovat kultaisia kutreja ja kasvavat iloisesti."
"Kukat ja mehiläiset ovat ystäviä. Puutarhat puhkeavat kukkaan."
"Eivätkä tunne kiirettä, Jumalan lapset, kukkaset."
"Aurinko loistaa kaikkia rakastaen. Aurinko rakastaa sinua."
"Mene, älä katso aaltoihin, vaan katso Kapteeniin."
- Oikein hyvä. Meidän tulee pitää yllä tuota tempoa.
"Myrskysi. Valtameri heräsi. Kanssamme on ruorissa Kapteeni."
"Hän sitoo seitsemän tuulta erityisellä solmulla."
"Ja ukkoselle sanoo: Hiljene. Häntä tottelee ukkonenkin."
"Kapteeni sitoo tuonelan voimat, jottei tulisi tapaturmia."
"Tulisi vain oppia sitomaan solmuja."
"Jokainen merimies osaa sitoa sorkan. Häntä ei tarvitse opettaa."
"Mutta jos nuorukainen ei ole merimies, ei siitä tule mitään."
On tärkeää, että lasten sukupolvi kasvaisi ilossa ja uskossa.
Kyse on enemmän kuin kauniista sanoista.
Kyse on sielun pelastuksesta ja ikuisesta elämästä.
Sanat rakkaudesta eivät ole vain sanoja. Niissä on elämämme.
"Paimen ratsastaa kotiin ilon tuoksussa."
"Aivan kuin paimentaakseen lampaitaan - "
"ja pelastaakseen vaaralta. Sudet pelkäävät, leijonat pakenevat."
"Hiljaa! Vapahtaja on täällä."
Tultuani uskoon, pidättäydyin tietyissä uskon perusteissa.
Kyse ei ole mielipiteistäni, vaan niin on kirjoitettu Raamatussa.
Näin sanoi Herra. Se on kuin tärkein piste.
Ei ole kyse mielipiteistäni, kokemuksistani tai viisaudestani.
Näin sanoo Herra ja silloin se on totuus ja oikein. Kyllä ja aamen.
Samalla tavoin kuin luonnonlait. Nämä ovat meidän ikuisuudet lait.
"Valta ja kunnia, ja Taivaan valtakunta - Isämme on Jumala."
"Ja Hänen enkelinsä - Oho! He voivat voittaa kaiken."
"Isällä on niin paljon rikkauksia - suurta hyvyyttä."
"Hyvyyttä voi ottaa ja jakaa - ja se vain lisääntyy."
"Maanpäällä kasvamme oppien järkeä."
"Isällä on elävää vettä ja vapauden valta."
"Kultainen tie ja palatsien timantti"
"Kuljemme helmiporteista ja kaikki on meitä varten."
"Jos meitä vainotaan totuuden tähden, älä veljeni sure."
"Meidät ottaa vastaan Taivaan kaupunki. Sanon varmuudella."
"Ei ole sokerista olla maan suola. Älä menetä voimiasi."
"Älä pelkää. Pelon kahleet eivät päästä paratiisiin."
IDÄN MIES, Osa 1
Käsikirjoitus: Valentin Kazerski, Larisa Kazerskaja
Ohjaus ja editointi: Larisa Kazerskaja Kuvaus: Valentin Kazerski, -
Larisa Kazerskaja, Boris Krylov ja Vladimir Makarov
Elokuvassa mukana lasten kuoro Maloyaroslavskista
Kuoron esittämät laulut kirjoitti ja käänsi Larisa Kazerskaja
Tuottaja: Valentin Kazerski Käännös: Rusana Mantere