o
Missä sinä olet?
Kenellä on valta?
Matkamme vie Armeniasta Venäjälle yhdessä Nadr Azmanjanin kanssa.
Nadr on syntynyt Armeniassa kurdien ja izidien perheessä.
Izidit uskovat yhteen jumalaan. He palvovat aurinkoa.
Haluaisin teidän kuulevan sen kaiken, mitä Nadr kertoi minulle.
Kuunnellessanne Nadria kuulette myös vastauksen tärkeimpään
kysymykseen; Kenellä on valta?
Kerran esitin äidilleni kysymyksen: Kuolevatko kaikki?
Kyllä kaikki, vastasi äitini. Kysyin vielä kerran: Siis aivan
kaikki kuolevat? Niin viisaat kuin rikkaatkin kuolevat?
"Kyllä, kaikki paitsi Jumala, kaikki kuolevat."
Kysyin, voiko Jumalan tavata. Äitini ei vastannut kysymykseen.
Isänikään ei pystynyt vastaamaan. Etsin vastausta.
Kenen puoleen voisin vielä kääntyä? Pappienko? Kaikki sanovat, että
taivas on olemassa. Ketkä pääsevät taivaaseen? Kenelle se on?
Niin rehelliset kuin syntisetkin ovat Jumalalle samanlaisia.
Kaikki tekevät syntiä. Kaikki opettavat niin.
Jos olisin jumala, erottelisin edes pyhät rikollisista.
Elämäni ei ollut kiinnostavaa. Mietin, mitä järkeä on elää.
Jos elämässä ensin perustaa perheen ja sitten vain kuolee,
niin mitä järkeä siinä on. Kun vanhempani vielä elivät,
he halusivat naittaa minut. Kieltäydyin. Kun olin 16-vuotias,
he yrittivät pakottaa minua menemään naimisiin.
He löysivät minulle naisen, ja toivat hänet kotiimme.
Minulla oli siis morsian jo ennen kuin lähdin armeijaan.
Palvelin Saksassa. Kasarmissa oli saksalainen rehti mies, joka
teki ahkerasti puutöitä. Yllätyin ja kysyin, miksi hän tekee näin.
Mies vastasi minulle, että Kristus näkee hänen uurastuksensa.
Kuulin ensimmäisen kerran, että Herra on Kristus.
Palasin kotiin vuonna 1973. Vanhempani kuolivat.
He eivät pystyneet vastaamaan minulle, miksi ihmiset kuolevat.
Huomennahan lapseni voivat kysyä minulta, miksi ihmiset kuolevat.
Näin kadulla nuoren Pavel nimisen miehen. Hän oli kristitty.
Pavel näki synkät kasvoni. Hän kysyi minulta, surinko niin
paljon vanhempieni kuolemaa. Vastasin, ettei kyse ole siitä.
Olen vain tyytymätön elämääni. Jumalaa ei ole olemassa.
Pavel sanoi: Jumala on olemassa.
Jo ennen kuin synnyit, Jumala kutsui sinua nimeltä.
Sanat menivät sieluuni. Jos kerran Jumala on tuntenut minut jo
ennen syntymääni, niin varmasti Hän tietää vastauksen kysymykseeni.
Pavel sanoi, että hän voi tuoda minulle tärkeän kirjan.
Tunnin kuluttua Pavel toi minulle vanhan armeniankielisen Raamatun.
Neuvostoliiton aikana Raamatun levittäminen oli kielettyä.
Avasimme ja katsoimme Raamattua. Sanoin Pavelille: Tämä on siis
Jumalan kirja. Luotan siihen. Haluan väitellä kanssasi.
Vastaan sinulle myöhemmin, onko tämä Jumalan kirja vai eikö se ole.
Jos tämä on Jumalan kirja, niin Jumalahan tietää kaiken.
Pavel suostui jättämään Raamattunsa minulle viikoksi.
Hän ainoastaan avasi Raamatun puolesta välistä ja sanoi:
Aloita lukeminen tästä. Ihmettelin, eikö kirjan lukeminen
aloiteta alusta, eikä keskeltä. Pavel vastasi, että tässä on
Uusi Testamentti ja Vanha Testamentti. En ymmärtänyt vielä,
mitä se tarkoittaa. Minulle tärkeintä oli oppia tuntemaan
Jumala ja löytää Hänet. Pyysin Pavelia sanomaan minulle
tarkasti, mistä ja mitä lukea. Pavel käski lukea
Uuden Testamentin ja ohittaa toistaiseksi Vanha Testamentti.
Aloitin lukemisen. Kohtasin heti paljon hyviä sanoja.
Minulle tuli sellainen olo, kuin olisin odottanut näitä sanoja
koko elämäni. Ne tulivat sieluuni. Sitten löysin kohdan, jossa
Jeesus puhuu Pyhän Hengen kasteesta ja uudestisyntymisestä.
Suljin kirjan ja laitoin sen hyllylle odottamaan Pavelia.
Kirja on kristittyjä varten. Kirjassa lukee, että Jeesus on
Jumalan poika. Kuka sitten on Jumalan vaimo?
Jos Jumalalla on vaimo, niin minulle tulee sellainen olo,
kuin pilkkaisin Jumalaa. Halusin vain ilmaista mielipiteeni.
Jos Jumalalla on vaimo, en voi ottaa sellaista jumalaa vastaan.
Kieltäydyin sellaisesta tavasta palvella Jumalaa.
Toiseksi Jeesus lupaa pelastaa Häneen uskovat. En usko Häneen.
On armenialaisia ja venäläisiä kristittyjä. Eurooppalaisia.
Lupaus ei siis koske kurdeja. Lupaus on vain kristityille.
Jos kerran Jeesus lupaa Häneen uskoville Pyhän Hengen lahjan,
jos hän antaisi Pyhän Henkensä myös minulle, kurdille,
niin silloin teen päätökseni ja palvelen Häntä.
Kenties ihmiset eivät usko minua. Sanoin Jumalalle: Jos yksikin kurdi
uudestisyntyy Pyhästä Hengestä, tulen palvelemaan Jeesusta.
Mutta eihän Jeesuksen lupaus koske kurdeja. Olemme kaukana Hänestä.
Vastustamme kristinuskoa. Se ei ole meille.
Palasin kotiin. Kuulin ulkoa ikkunamme kautta äänen, joka
ylisti Jumalaa kurdinkielellä. Menin sisälle. Näin vaimoni.
Hän rukoili polvillaan. Vaimoni pää oli peitelty huivilla.
Kenties ihmiset eivät usko tätä. Kun tulin vaimoni luokse,
pelko täytti minut. Jotakin tapahtuu kotonani.
Kristitty tuli kotiimme, toi Raamattunsa, ja nyt häviämme.
Nostin vaimoni ylös, ja kysyin, mikä häntä vaivaa.
Vaimoni kasvot olivat kirkkaat, hän hymyili, eikä sanonut mitään.
Käskin vaimoni lähteä ulos. Hetken kuluttua kuulin hänen rukoilevan.
Nostin vaimoni niskasta ylös polviltaan. Luulin hänen seonneen.
Hänen kasvonsa eivät kuitenkaan näyttäneet hulluilta.
En voinyt ymmärtää tätä. Lähdin etsimään sitä armenialaista
miestä, jotta voisin selvittää välimme, vaikka tappamalla hänet.
Toimin silloin kuskina. Tankkasin yli sata litraa bensaa.
Minulle kerrottiin, minne mies oli lähtenyt. Lähdin etsimään häntä.
Perillä minua oli vastassa vanhempi mies. Kysyin, oliko Pavel täällä.
Ei ole, sanoi mies. Kerroin, että Pavel rikkoi Neuvostoliiton lakia.
Hän oli tuonut Raamatun kotiini. Raamattu oli edelleen kotonani.
Vaimoni sekosi kirjan vuoksi. Mies ei uskonut minua. Hän sanoi,
että heidän pappinsa Jaakob voi auttaa minua.
Menimme hänen luokseen. Vastassa oli kaksi harmaantunutta miestä.
Kerroimme heille asiani. Myönsin, etteivät vaimoni kasvot näyttäneet
seonneilta, vaan miellyttäviltä. Miksi siis luulin vaimoni seonneen?
Miehet pyysivät minua odottamaan, kun he sillä aikaa keskustelisivat
vaimoni kanssa viereisessä huoneessa. Se oli isku minulle.
Toin itse vaimoni paikalle, ja nyt minun pitäisi antaa hänet
vieraille. Kun he palasivat huoneesta, minun piti päättää
näiden kahden miehen kohtalosta. Miten eliminoisin myös heidät?
Jos tapan myös heidät, minut saadaan kiinni.
Ajattelin näin, koska vaimoni ei lopettanut rukoilemistaan.
Illalla voima laskeutui vaimoni päälle, eikä hän voinut pidätellä
enää itseään. Vaimoni lankesi taas polvilleen ja alkoi rukoilla.
Juoksin heti tämän Zurin nimisen vanhemman miehen luokse.
Sanoin, että vaimoni on seonnut ja rukoilee parhaillaan kotona.
Jos ette ratkaise nyt tätä asiaa, joudun asioimaan kanssanne toisin.
Miehet vastasivat, että he voisivat viedä meidät viereiseen kylään,
jossa asui hyvin viisas mies. Hän pystyisi selittämään kaiken.
Kieltäydyin ensin. Lähdimme kuitenkin matkaan.
Perillä miehet kehottivat meitä rukoilemaan. Kuinka rukoilla?
Miehet polvistuivat. Istuin tuolilla.
Kun he rukoilivat, näin voiman.
Yhtäkkiä näin itseni myös lattialla polvistuneena.
Minua hävetti todella paljon. Mihin olin oikein joutunut?
Kenen edessä olen polvistunut? Kristusta ei ole. Nousin ylös.
Paikalla oli neljä vuotias poika. Uskoni vahvistui 50 prosenttia.
Kyseessä oli armenialainen poika, eikä vanhus. Muuten olisin uskonut,
että joku opetti häntä sanomaan niin minulle.
Kuinka joku tiesi, että poika vastasi kysymykseeni?
Lapsi sanoi minulle: Poikani. Kuinka hän voi sanoa noin?
Hän sanoi: Se, mitä pyysit minulta, sen minä annan sinulle.
Tulet ylistämään Minua.
Pieni lapsi kutsui minua pojakseen ja sanoi minulle sellaiset sanat,
joita yksikään aikuinen ei olisi osannut sanoa minulle.
Epäröin hetken. Voima taas laskeutui päällemme.
Yhtäkkiä olin polvillani pojan vieressä. Se oli selittämätöntä.
Kuulin vaimoni puhuvan vieraita kieliä. Säikähdin.
Mitä olen oikein mennyt tekemään? Mitä tapahtuu?
Kristitty mies vastasi minulle: Raamatussa lukee, että
viimeisimpinä aikoina Jumala vuodattaa Pyhän Henkensä
kaikkien kansojen päälle. Tämä on Pyhän Hengen kaste.
Mistä tämä mies tiesi, että olin tehnyt Jumalalle lupauksen?
Jos kastat Pyhällä Hengellä yhdenkin kurdin,
tulen ylistämään Sinua.
Mitä menin tekemään? Vaimoni on nyt pyhä, ja minä olen syntinen.
Mies kertoi, että Jumala voi puhdistaa minutkin synneistäni
ja kastaa Pyhällä Hengellänsä. Kun palasimme yöllä kotiin,
ylistin myös Jumalaa. Sanoin: Jeesus, en tiennyt, että
Sinulla on kaikki voima. Osaat lukea ihmisten ajatuksia.
En enää puhu Sinusta pahaa. Tiedät, että etsin Jumalaa,
jolla on valta kuolemasta. Haluan esittää Sinulle kysymyksen,
miksi me kaikki kuolemme. Seuraan Sinua kaikkialle,
kunhan kerrot, mitä minun tulee tehdä, etten kuolisi.
Aika kului. Yhdeksän vuotias poikani sairastui.
Hänellä oli viikon kuumetta vähintään neljäkymmentä astetta.
Palasin töistä ja kysyin vaimoltani, kuinka poikamme voi.
Hän vastasi, että vointi oli sama. Ennen nukkumaanmenoa pyysin
vaimoani antaa minun vielä katsoa poikamme vointia.
Kun kosketin poikaamme, tunsin, että kuume oli lähtenyt hänestä.
Poikamme otsa oli kylmä. Ylistin Jumalaa. Menimme nukkumaan.
Yhtäkkiä puoli yhdeltä yöllä soi ovikellomme.
Ovella oli kaksi kristittyä miestä. Jumala oli käskenyt heitä
tulemaan katsomaan sairastunutta poikaamme. Sanoin, että poikamme
nukkui kaikessa rauhassa. Miehet halusivat kuitenkin
nähdä poikamme. Suostuin lopulta. Laitoimme valot päälle.
Poikani suu ja silmät olivat auki. Hän oli kylmä.
Mitä voin sanoa? Menin aivan pois tolaltani.
Yhdeksän vuotias poikani oli kuollut. Mitä voin tehdä?
Ennen kuin ymmärsin tilanteen, miehet laittoivat pojan makaamaan
pöydälle. He laittoivat huivilla poikani suun kiinni.
Silloin koitti aika, jolloin minun tuli ratkaista kuolemaa koskeva
kysymykseni Kristuksen kanssa. Vilpittömällä sydämellä lähestyin
poikani ruumista. Sanoin: Tiedän, ettei ole jumalia,
jotka voivat pelastaa kuolemalta. Kun vanhempani sairastivat,
pyysin apua monilta jumalilta. Yksikään heistä ei voinut auttaa.
Jäljellä on vain Kristus. Puhuin Hänelle suoraan kuin ihmiselle.
Jeesus, annan anteeksi, että tulen puhumaan kanssasi suoraan,
kenties jopa kovaotteisesti. Haluan, että meillä on hyvät välit.
Kysyn Sinulta: Jos olet Se Jumala, jolla on valta kuolemasta,
niin pyydän Sinua. Haluan Sen Jumalan, jonka vallassa on kuolema.
Jos Se olet Sinä, niin palauta elämän henki poikaani.
Käske poikani nousta seisomaan. Todista minulle, että Sinulla on
valta kuolemasta. Tulin poikani luokse ja huusin:
Jeesus, jos se olet Sinä! Ja siinä samassa poikani heräsi.
Irrotin huivin poikani leualta ja heitin sen pois.
Huusin: Jumala on olemassa! Kristuksella on valta kuolemasta!
Miehet yrittivät ottaa minua kädestä, ja rauhoittaa minua.
Osa ihmisistä oli peloissaan. Käskin heitä odottamaan ulkona.
Poikani tulee elämään. Poikani nousi jaloilleen ja
pyysi juotavaa. Toimme hänelle vettä, ja hän joi.
Poikani on nyt 35 vuotta vanha. Sinä päivänä näin, että
Jeesus herättää kuolleista. Kenenkään ei enää tarvinnut
saarnata minulle Jumalasta. Kun olin 22-vuotias,
vihasin Jeesusta. Luulin hänen syntyneen uskottomasta naisesta.
Hän ei ollut minulle Jumala. Mikä Jumala se sellainen on, jonka
ihmiset voivat tappaa? Eihän Jeesus voinut pelastaa itseään.
Kuinka Hän voi olla Jumala? En tiennyt, mitä on rakkaus.
Jeesus on Jumala. Palvokaamme ainoastaan Häntä.
Se ei ole vain päätöksemme. Kun aloimme palvella Jumalaa,
alkoivat suuret koettelemukset. Kansamme ja sukulaisemme
vainosivat meitä. Meitä vainottiin kaikkialla.
Silloin vaimoni sairastui. Meitä pilkattiin.
Olimme vääräuskoisia. Kansallamme on toinen uskonto.
Tunsimme itsemme orvoiksi. Kukaan ei kunnioita sinua.
Sinua loukataan ja potkitaan. Vaimoni sairasti puolisen vuotta.
Vaimoni oli raskaana. Menimme lääkärin luokse.
Lääkäri sanoi meille: Miksi tulitte tänne? Tiedämme jo, että olette
kristittyjä. Olet serkkuni. Lähtekää pois, kadotkaa maailmasta!
He tulivat luoksemme yöllä. He osoittivat aseella kylkeeni.
Veitsi oli kurkullani. "Kiellä Jeesuksen olemassaolo!"
Pyysin serkkuani laskemaan hieman veistä. Hän kysyi, miksi laskisi.
Jos leikkaat kurkkuni, niin en enää pysty kiittämään sinua.
Anna minun kiittää sinua. Serkkuni kysyi, miksi kiittäisin tappajaa.
Ennen en tuntenut Jeesusta. Se oli pelottavaa.
Kristuksella on valta kuolemasta. Jos tapat minut, Jeesus kuitenkin
herättää minut kerran kuolleista. Tulen elämään Hänen kanssaan.
He lähtivät pois.
Levitän kurdien keskellä evankeliumia.
Kurdien tulee tietää, mitä on elämä.
Elämä on kuin munia pesivä lintu. Muna ei tiedä emostaan.
Kun lintu tulee ulos munastaan, se etsii emoansa. Missä hän on?
Lintu on orpo. Siksi jokainen, joka ei tunne Kristusta, on orpo.
He eivät tiedä, kuka on luonut heidät, kuka on heidän Isänsä.
Kuka huolehtii heistä? Kansani tulee tuntea totuus.
En mene ja evankelioi joka paikassa. Joskus minulta kysytään,
miksi en tee niin. Miksi et vastaa ja väittele?
Ennen olin samanlainen. Väittelimme ja loukkasimme toisiamme.
Kun he tekivät minulle pahaa, minäkin tein heille pahaa.
Kun minusta tuli kristitty, niin siinä tulee näkyä ero.
Minulle ei ole suurempaa iloa kuin olla kristitty.
Kun ihminen kestää koettelemukset, hän tietää, mitä on olla kristitty.
Ei voi sanoa olevansa kristitty ja vihaavansa vihollistaan.
Jos olen kristitty, minun tulee elää Kristuksen tavoin.
Jeesus sanoi ristillä: Herra, anna heille anteeksi.
Kenellä on valta?
Tekijät: Larisa Klarina Kazerskaja ja Valentin Kazerski
Ohjaus: Larisa Klarina
Kuvaus: Valentin Kazerski, Larisa Klarina
Valokuvat: Valentin Kazerski Editointi: Larisa Klarina
Tuottaja: Valentin Kazerski
Käännös: Vlada Wahlstén