o
Menneisyydestä uuteen elämään
Kaidon tarina
Anarkia oli mun elämäntyyli suurimman osan elämästäni.
Haluan siitä puhua, koska anarkia elämäntyylinä on vaarallinen asia.
Myöhemmin opin tuntemaan Jumalan.
Ymmärsin silloin, ettei ole oikein elää anarkiassa.
Vanhemmat riiteli koko ajan. Ei ollut kotirauhaa.
Äiti heitti isää kengällä. Musta- sukkaisuuskohtauksia koko ajan.
Toinen vanhemmista neuvoi yhdellä tavalla ja toinen taas toisella.
Kotoa en löytänyt esikuvaa. Aloin kapinoimaan.
Punkkarikaverit pihalla olivat samoin rikkinäisistä kodeista.
Elettiin neuvostoaikaa. Koulussa opetettiin propagandaa.
Se oli sekavaa aikaa. Jumalasta me ei tiedetty mitään.
Jotain joskus olin puolella korvalla kuullut.
Sitä rakkautta ja arvostusta, mitä kotoa en saanut, sain kavereilta.
Niiltä punkkareilta, jotka joi olutta ja soitti bändissä.
Vanhempia en totellut. Muistan 16 v. synttäreiden vieton.
Juhlat loppuivat 40 lasin säpäleiksi rikkomiseen.
Olimme nuoria, jotka vihasivat kaikkea ja kaikkia.
Kaiken mikä eteen sattui rikoimme. Olimme juovuksissa ja nauroimme
koko maailmalle. Niin aloitin 16 elinvuoteni.
Nuorena punkkarina pystyin 3 vuotta käymään töissä.
Mitä enemmän join ja kävin konser- teilla, sitä enemmän alkoi työ minun
punkkarielämää sotkemaan. Työ ja anarkia eivät sopineet yhteen.
Niinpä lopetin työssäkäymisen. Minusta tuntui normaalilta elää niin.
Vanhemmat sen verran välitti minusta, että sain käydä kotona ja sain ruokaa.
Kotiintulo kieltoa ei ollut.
En muista minkä ikäinen olin, kun aloitimme bändin.
Naapurin punkkaripoika sen bändin aloitti.
Yhdessä päätettiin antaa bändille nimeksi "Sitapead".
Niin me alettiin yhdessä tekemään musiikkia.
Me rikottiin ja riehuttiin. Niin me välitettiin ihmisille sanomaamme.
Konserteilla rikottiin tekniikkaa. Oltiin ympäripäissään ja
monesti ei muistettu edes, miten oltiin lavalle päädytty.
Konsertin jälkeen jatkettiin samaan malliin:
ryyppäämistä, huumeita ja yhden yön suhteita.
Meidän bändi pysyi koossa pari vuotta.
Bändi hajosi, sillä juoppojen porukka ei pysynyt kauan koossa.
Osa jatkoi bänditouhuja, toiset meni töihin.
Jätin punkkarikaverit ja aloin viettää
aikaa venäläisten laitapuolen kulkijoiden ja narkkarien kanssa.
Olen useamman kerran päätynyt yöpymään tuossa savupiipun kolossa.
Se on kauheassa kunnossa. Täynnä pulujen kakkaa ja muuta.
Mulla ei ollut muuta paikkaa, missä olla. Sinne ryömin monta kertaa yöpymään.
Yhden kerran satuin sinne talvella.
Monesti alakerran pannuhuone oli käytössä ja se lämmitti piipun kolonkin.
Toivoin saavani nukkua lämpimässä. En käynyt töissa, join ja olin koditon.
Olin ollut monesti tässä piipun kolossa.
Mutta tänä helmikuun yönä siellä oli todella kylmä. Olin ohuissa vaatteissa.
Pannuhuone alla oli kylmänä.
Heräsin keskellä yötä. Kiitos Jumalalle, että olin elossa!
Tyhjä eaudecologne pullo oli vieressä. Olin peloissani.
Katsoin ulos. Ulkona pyrytti lunta. Olin kylmissäni.
Sydämen täytti yksinäisyys ja kuoleman pelko.
Mietin, että olin 29-vuotias.
Olin elämässäni vajonnut niin alas, että yövyin savupiipussa.
Ajattelin, että jos kuolen päädyn vielä pahempaan paikkaan kuin tämä.
Pelkäsin. Tuli mielleen, kuinka äiti rukoili Jumalaa.
Muistin äidin Raamatun lukemiset ja rukoukset.
Kaduin kaikkea sitä pahaa, mitä olin äidille tehnyt.
Itkin ja pyysin Jumalaa pelastamaan minut. En halunnut päätyä helvettiin.
Pyysin elämänmuutosta Jumalalta. Huusin kovaan ääneen keskellä yötä.
Jostain sain voimaa kivuta alas piipusta.
Löysin lämpimän porraskäytävän yöpymiseen,
Yhtenä päivänä Jumala vastasi rukoukseeni.
Jumala lähetti yhden asukkaan, minulle vieraan ihmisen, huolehtimaan minusta.
Koiraa ulos viedessään hän huomasi minut ja
lupasi olla paljastamatta minun siellä oloa muille.
Hän toi minulle peiton ja tyynyn kellariin. Sain siellä yöpyä 2 viikkoa.
Kolme kertaa päivässä hän toi minulle lämmintä ruokaa, kahvia ja voileipiä.
Välillä olin tyhjiä pulloja keräämässä rahaa saadakseni. Takasin tullessa
tyynyn vieressä oli minua odottamassa ruokaa.
Kenellekään hän ei paljastanut, että asuin siellä.
Silloin en tajunnut, että sen takana oli Jumala.
Mietin, onkohan tämä Jumalasta vai eikö. Epäilin.
Myöhemmin tajusin, että se on todellista. Jumala auttaa.
Kerran satuin yhteen ränsistyneeseen autiotaloon.
Talo oli kylmä ja pimeä.
Kynttilänvalossa toisten kodittomien kanssa join eaudecolognea.
Ulkona oli valoisaa, mutta me istuimme piilossa pimeässä.
Sitten tapahtui jotain, joka minusta on ihme.
Yhtäkkiä ovi aukesi ja sisään astui mies, joka kysyi haluaisiko joku töihin?
Muut miehet olivat liian kipeitä ja väsyneitä. Minä vastasin heti kyllä.
Muistin, kuinka pari päivää takaisin olin rukoillut.
Mietin, ehkä tämä on rukousvastaus. Lähdin samantien maataloon töihin.
Pesin itseni puhtaaksi, sain kunnon vaatteet ja aloitin työt.
Sain oman huoneen, hyvää ruokaa ja sain käydä saunassa.
Kaikki oli kuin etukäteen minua varten valmistettu.
Tilan emännällä oli minun ikäiseni poika, joka asui Amerikassa.
Hän otti nyt minut kuin omaksi pojakseen ja piti minusta huolta.
Haluan kertoa, mihin anarkia ja idoleiden palvominen voivat nuoret viedä ja
mihin se kaikki minut vei.
Olin jo sen ikäinen, että olisin voinut olla kunnon töissä.
Monet kaverit menivät töihin, perustivat perheen, mutta monet päätyivät
mielisairaalaan tai kuolivat juomiseen tai huumeisiin.
Jatkoin juomista ja huumeitten käyttöä.
Eräänä päivänä poltin kannabista ja join viinaa.
Mulla oli punkkarisaappaat ja musta nahkatakki, hiukset harjana pystyssä.
Näytin lepakolta tai joltain hengeltä.
Eläydyin rooliini. Ajattelin, että ei ole Jumalaa eikä saatanaa.
Elämä on julmaa ja minä olen julma. Prostituoidun kanssa join viinaa.
Olin ottanut monia huumeita saman- aikaisesti.
Oltiin yhdellä pihalla, jonne tuli yksi vanha mies polttopuita tekemään.
Minä sekosin. Olin unenkaltaisessa tilassa. Leikittelin rajoilla.
Ei ole elämää eikä kuolemaa vaan loputon anarkia ja kaaos.
Huomaamatta tartuin kiveen ja heitin sillä täysin tuntematonta miestä.
Viatonta miestä, joka oli tullut vaan puita pilkkomaan.
Olin ihan sekaisin ja heitin kiven häntä kohti. Nauroin ja heitin.
Onneksi punkkarikaveri Andrei oli vieressä. Hän tunsi minun sekoilut.
Hän ehti väliin ennenkuin kivi osui miehen päähän.
Kaksi kertaa yritin heittää. Molemmilla kerroilla Andrei tuli väliin.
Olisin voinut tappaa sen miehen ja päätyä vankilaan.
Onneksi niin ei käynyt. Hämmästyin tajutessani olevani näin väkivaltainen.
Ennen en ollut kohdistanut sitä ihmisiiin.
Kuinka lähellä oli, että olisin tehnyt rikoksen, tappanut miehen.
Aloin tajuamaan, että oli olemassa näkymätön henkimaailma.
Miten elän ja millä itseni täytän, se vaikuttaa. Kun täytän itseni kaikella
pahalla, pahuus täyttääkin elämäni ja tekoni.
Aineet vielä jarrutavat aivojen toimintaa.
Niin olenkin ansassa ja saatanan työvälineenä.
Myöhemmin tutustuin Jumalaan. Äiti oli koko ajan rukoillut puolestani.
Hän rukoili, että tulisin kotiin ja lopettaisin punkkarielämän, etten kuolisi.
Äiti sai aivoinfarktin ja jäi invalidiksi. Minusta tuli hänen huoltaja.
Päivisin kävin kaupassa ja tein äidille ruokaa, iltaisin poltin kannabista täällä.
Välillä varastin äidin eläkerahoista kannabiksen ostamista varten.
Kaikkea en varastanut. Pidin huolta äidistä ja tein hänelle ruokaa.
Lopulta äiti kuoli.
Hautajaisten jälkeen jatkoin vanhaan malliin.
Laskuja en maksanut. Eläsin anarkiassa. Kunnes tuli talvi ja konkurssi.
Sähkö-, vesi- ja muut laskut oli maksamatta.
Päädyin kadulle mukanani vain pari muovipussia.
Ruokaa ei ollut. Söin roskiksista, yövyin porraskäytävissä.
Sinne vei anarkia ja kuulemani musiikki.
Kaikki ne esikuvat ja idolit. "Maailma on paha ja minä olen paha."
Mutta kun olin kasvotusten kuoleman kanssa siellä savupiipussa,
kiitin Jumalaa, että olin vielä elossa.
Itkin. "Äiti olen niin pahoillani, olen syyllinen, olen tehnyt niin paljon pahaa.
Jeesus, kun olet olemassa, armahda minua ja tee jotain elämälleni."
Jeesus pelasti ja teki kaikki ne yliluonnoliset asiat,
mitä en ollut ansainnut. Sain työpaikan, puhtaat vaatteet, kunnollisen elämän.
Itse en sitä saanut aikaan. Pyysin muutosta ja Jumala tuli ja teki.
Käännekohta tuli. Jeesus toi tilanemännän minun elämään.
Myöhemmin tutustuin uskoviin ja pääsin seurakuntaan.
Minulle annettiin Raamattu ja aloin sitä tutkia. Kuinka Jeesus eli ja kuinka
opetti meitä käyttäytymään. Tajusin, että Jumala auttaa syntisiä.
Kun sinä huudat Jumalan puoleen koko sydämestä: Pelasta mut, olen
syntinen ja enkä sitä ansaitse. Ole mulle armollinen."
Kun haluat tehdä parannusta, käyt kirkossa ja tutkit Jumalan Sanaa,
haluat pitää kiinni Hänen käskyistään, Jeesus antaa sinulle uuden elämän.
Jeesus lupasi tehdä kaikki uudeksi.
Vanha on kadonnut, uusi on sijaan tullut.
Vähitellen se kaikki on tullut minun elämään.
Tutkin Jumalan Sanaa ja ne sanat alkoivat minua opettamaan.
Yhdessä kohdassa sanottiin: "Mitä hyödyttää ihmistä, kun hän voittaa
koko maailman, mutta saa sielulleen vahingon."
Olin yhdessä uskovien kanssa päivä- keskuksessa ja luettiin Raamattua.
Illalla lähdin silti punkkareitten konsertille ja join itseni humalaan.
Ja päädyin jälleen nukkumaan savu- piipussa. Illalla lähdin tilalle töihin.
Avasin siellä Raamatun: Mitä hyötyä on ihmiselle, kun hän voittaa
koko maailman, mutta saa sielulleen vahingon.
Aloin rukoilla enemmän, tein työtä ja jätin vanhat kaverit. Etsin Jumalaa.
Kun en ole itse osannut, on minua opetettu.
Uskovat opettivat minut rukoilemaan, kun en tiennyt, miten rukoilla.
Sana opettaa. Kun sinulla on kaikki sekaisin ja olet toivoton,
etsi yksinäinen paikka ja siellä rukoile Isä Jumalaa,
joka on taivaassa. Me ei ole sattumalta tässä.
Ei ole niin, että mulla on vaan hyvä tuuri, että satuin maataloon töihin.
Jumala on näiden asioiden takana. Kun me vilpittömästi rukoillaan, Jumala
auttaa ja toimii yliluonnolisesti.
Minun silmät aukesi, kun tutustuin Raamattuun.
Tutkin Jumalan Sanaa. Käyn seura- kunnassa.
Jumalan Sana alkaa johdattamaan askeleita,
auttaa pääsemään vanhasta ja antaa rohkeuden puhua siitä toisille.
Olen päässyt tupakasta vapaaksi. Vuoteen en ole polttanut.
En ole myöskään juonut vuoteen. Myös muut hyvät muutokset tulevat esiin.
En halua kiroilla. Elän "Veljeskonnan" talossa ja siellä veljien kanssa
autetaan toisiamme pitämään puheemme puhtaana. Sillä mitä suu on täysi, sitä
sydänkin on täynnä. Saat sitä mitä, suustasi päästät ilmoille.
Opimme veljellisesti elämään ja olemaan armollisia.
Haluan toisille jakaa samaa. Sokeat saavat näkönsä ja kuurot kuulevat.
Punkkareille Jeesus sanoo vanha on kadonnut, uusi on sijaan tullut.
En kuuntele enää punk-musiikkia. Rikoin vanhat levyni.
Jätin sen kokonaan elämästäni. Nyt sitä enää ei ole.
Jeesus otti koko kuorman pois. Kaikki se vanha lähti. Uusi on nyt syntynyt.
Se sananpaikka on muuttunut eläväki. Vanha on nyt meren syvyyksissä.
Jeesus opettaa joka päivä elämään toivossa.
Tiedän, että Jumala on ja vastaa meidän rukouksiimme.
Jeesukselle voi puhua kuin ystävälle. Hän on lähellä.
Raamattu sanoo: "Olkaa iloiset Herrassa."
Herra on lähellä. Se lempeys, jonka saatte Jumalan Sanaa lukemalla,
tulkoon kaikille tiettäväksi. Jumalan rauha, joka ylittää kaiken ymmärryksen
pysyköön sydämessä.
Se sydämen rauha, mitä me itse emme saa aikaan,
pitää ajatukset Jeesuksessa Kristuksessa.
Aivo - lapsuuden ystävä
Hei, kiva nähdä!
Minusta on mahtavaa, että olet vielä elossa.
Ennen välillä katosit ja kukaan ei tiennyt, olitko elossa vai kuollut.
Sitten taas ilmaannuit jostain juovuksissa tai huumeista sekaisin.
Se ei ollut mukavaa. Pikemminkin olit häiriöksi.
Minua oli mahdoton auttaa. - Niin yritimme kyllä, mutta
sinä et halunnut. Et halunnut luopua alkoholista.
Sä vaan ilmestyit jostain rahaa hakemaan.
Vähitellen aloit varastamaan meiltäkin.
Minusta on nyt tärkeintä, että olet itse onnellinen ja tyytyväinen.
Ei ole niinkään tärkeää, mitä muut ajattelevat.
Minusta on tärkeää, että sinulla on hyvä olla.
Kaikkein tärkeintä on, että huolehdit itsestäsi ja terveydestäsi.
Kun olin töissä maatalossa, jatkoin silti vielä juomista.
Se olikin tosi kummallista
En löytänyt rauhaa mistään. Haluan kertoa Jumalasta.
Tutustuin uskoviin kodittomien päivä- keskuksessa.
Minut otettiin vastaan sellaisena kuin olin. En ollut sellaista ennen kokenut.
Kukaan ei ruvennut kritisoimaan tai käskyttämään.
Koin kuinka minua rakastettiin. Joku antoi mulle omat kenkänsäkin.
Sain uudet ystävät. Minulle opetettin Raamattua, aloin käydä kirkossa.
Tavalliset ihmiset uskoivat. Se alkoi minua auttamaan.
Tajusin kuinka Jeesus vietti aikaa kaikkien hylkäämien kanssa. Niiden
jotka söivät roskiksista. Söi tällaisten ihmisten kanssa.
Raamattu kertoo, kuinka Hän eli ihmisenä maan päällä ennenkuin
Hänet lyötiin ristiin. Ihmiset oli jäänyt ilman armoa.
Aluksi oli Sana ja Sana oli Jumala. Ne on iankaikkiset, elävät sanat.
Kun alat lukemaan, ne 2000 v. takaiset Jeesuksen sanat leikkaavat kuin miekka.
Ne näyttävät, mitä elämässä olet väärin tehnyt.
Ei omien yritysten kautta vaan läpi uskon ja rukouksen.
Ajat asioita yhdessä Jumalan kanssa. Hylkäät vanhat asiat, juomiset ja muut.
Kun ei onnistu, huudat Jeesusta apuun ja opettelet rukoilemaan.
Etsit yksinäisen paikan ja siellä puhut Jeesuksen kanssa
kuin näkymättömän ystävän, joka lyötiin ristiin sinun tähtesi.
Jumala on kolmiyhteinen, Isä, Poika, ja Pyhä Henki.
Raamatussa sanotaan, mitä silmä ei ole nähnyt eikä korva kuullut, mikä ei ole
ihmisen sydämeen noussut. Se on Jumala, jota ihminen ei näe, joka
on kaikkivaltias kaiken Luoja. Hänen Poikansa oli ihmisenä maan päällä
Hänet lyötiin ristiin. Kun me lähdemme Luojan eteen Jeesuksen nimessä,
siinä on voima takana. Siinä on viisaus.
Onko sulla vielä kiusauksia?
Kyllä on. -Kunka selviät niistä? Luemme Jumalan Sanaa ja
rukoilemme veljien kanssa aamuisin. Entäs jos joku oikein tyrkyttää?
Täytyy olla vahva. Sellainen ei houkuta, kun luen Raamattua.
Minusta on tullut vahvempi. Se on kummallista, mutta tämä toimii.
Aluksi pelkäsin, että nyt jätän juomisen, mutta päädyn toiseen ojaan, hulluksi.
Puhutaan uskonhulluista. Minusta uskovat ovat normaaleja ihmisä.
Minusta tyhmiä ovat ihmiset, jotka ovat täynnä itseään
eivätkä tiedä mitään Jumalasta.
Olisiko ollut parempi olla tyhmä ja kuolla roskikseen vai
nousta sieltä Jumalan avulla? Kokeilla Hänen kanssaan uudestaan.
Onko se joku suljettu tilaisuus? Ei. Me grillataan, kylän ihmiset
tulee paikalle. Me luetaan Raamatusta jotain ja todistetaan, mitä Jumala
on tehnyt. Jokainen jakaa jotain. - Kerrotte, mitä ei saa tehdä?
Puhutaan uusista asioista, mitä Jumala on tehnyt. Lauletaan lauluja.
Se on meidän vastuulla. Opimme palvelemaan ja tekemään.
Suomennos: Päivi Pitko