Olkaa hedelmälliset.
Moninkertaistukaa.
MERITÄHTI Mitä Jumala tahtoo sanoa sinulle?
Tervetuloa ohjelman pariin!
Kuulemme tänään, miten seurakunta voi vaikuttaa seiniensä ulkopuolella.
Neil ja Dezi, tervetuloa ohjelmaan! - Kiitos. On hienoa olla mukana.
Neil, toimit apostolisessa roolissa.
Mitkä ovat esteitä sille, ettei seurakunta vaikuta maailmaan?
Dezi ja minä kiertelimme viime viikolla Tanskassa.
Rukoilimme, opetimme ja julistimme Sanaa.
Tulimme vanhaan kaupunkiin, jossa oli vanha luostari.
Tapasimme luostarin asukkaan, joka kertoi nuoresta morsiamesta.
Morsian oli menossa naimisiin tanskalaisen prinssin kanssa.
Morsiamen havaittiin kuitenkin syyllistyneen rikkomukseen.
Rangaistukseksi hänet muurattiin elävältä luostarin seinään.
Siellä hän on yhä. On tapahtunut eräs kammottava asia.
Olemme muuranneet seurakunnan institutionaalisen asenteen seinään.
Se on estänyt seurakuntaa olemasta se, joka sen kuuluu olla.
Etenkin kaksi tiettyä valhetta sitovat meitä.
Ensimmäinen valhe on erottelu papiston ja maallikoiden välillä.
Raamattu ei tue sitä. Jeesus vihaa sitä. On vain Hänen omansa.
Toinen valhe on erottelu maalliseen ja pyhään.
Olemme jumissa näiden muurien takana.
Paavali sanoi, että kaikki on puhdasta puhtaille.
Koska meissä on Kristus, -
meissä on voima muuttaa ja viedä valoa pimeyteen.
Sellaisia meidän pitäisi olla, mutta olemme omaksuneet ajatuksen siitä, -
että meidän pitää välttää pimeyttä ja maailmaa.
Sen seurauksena meillä ei ole vaikutusta.
Seinät ja esteet ei ole tehty tiilestä ja laastista. Ne ovat asenteita.
Onko sinulla esimerkkiä siitä, miten asenteen voi muuttaa? - On.
Toimin aikoinani pastorina seurakunnassa -
teologisen seminaarin jälkeen.
Olin innoissani, -
sillä sain täysipäiväisen työn pastorina. Se tuntui uskomattomalta.
Muutimme perheenä pikkukaupunkiin. Vuokrasimme asunnon.
Aloin palvella pastorina.
Vasta perillä selvisi, ettei palkka ollutkaan sellainen kuin oli kerrottu.
Se ei riittänyt elämiseen, perheen elättämiseen eikä vuokraan.
Minun piti etsiä toinen työpaikka.
Halusin työn, jota voisin tehdä pastorin työn ohella.
Löysinkin työpaikan, jota pystyin tekemään aamuisin.
Se ei ollut kovin hohdokasta. Minusta tuli lehdenjakaja.
Jaoin sanomalehteä päivittäin. Työaika oli 03:00―06:00.
Töitä oli viikon jokaisena päivänä. Minulla oli siis kaksi työpaikkaa.
Toisessa jaoin hyviä uutisia, toisessa huonoja uutisia.
Minun piti olla varastossa joka aamu kolmeen mennessä.
Heräsin viime tipassa ja ajoin varastolle niin nopeasti kuin suinkin.
Siellä odotti kuormalavallinen lehtiä. Taittelin niitä tunnin ajan.
Lastasin lehdet autooni. Lehti piti toimittaa 750 taloon.
Tein siis töitä lehdenjakajana.
Amerikassa se on 13-vuotiaiden poikien työtä.
Minulla oli alempi korkeakoulututkinto ja teologian maisterin tutkinto.
Ajattelin: "Minun ei pitäisi joutua tekemään 13-vuotiaan työtä.
Mikä voisi olla nöyryyttävämpää?" En suosittele kysymään sitä ikinä.
Jumala vastaa. Niinpä sain potkut.
Ilmeisesti joku asiakas unohtui listaltani eikä saanut lehteään.
Minulle annettiin potkut. En saanut pitää 13-vuotiaan työtä.
Kävi ilmi, että virhe oli tehty toimistossa.
Sain palata töihin. Jumala näytti, että voi olla jotakin vielä nöyryyttävämpää.
Jatkoin työtäni lehdenjakajana. Sunnuntait olivat pahimpia.
Sunnuntain lehti oli kaksi kertaa tavallista paksumpi.
Se oli täynnä irtomainoksia. Lehti tuli aina myöhässä.
Lisäksi sunnuntait olivat kiireisiä pastorin työssä.
Minun piti valmistella saarna, järjestellä tuolit, -
tarkistaa äänentoistolaitteet ja tulostaa ohjelmalehtiset.
Eräänä sunnuntaina lehti oli myöhässä. Olin myöhässä reitiltäni.
Olin taitava heittämään lehdet kohteeseensa.
Heitin lehden. Kuminauha katkesi ilmassa.
Lehti levisi etunurmikolle. Mainoksia lenteli kaikkialla.
Olin myöhässä ja turhautunut. Niinpä tein kuten jokainen kunnon kristitty.
Teeskentelin, etten nähnyt sitä. Jatkoin matkaani.
Sitten Pyhä Henki puhui minulle.
Jeesus sanoi: "Asun siinä talossa."
Jarrutin ja peruutin.
Talo ei näyttänyt taivaalta, mutta silti Jeesus asui siinä.
Siivosin sotkut, hain uuden lehden ja vein sen käsin Jeesukselle.
Seuraavan talon kohdalla Jeesus sanoi: "Asun täälläkin."
Sen sijaan, että olisin jakanut lehdet Smitheille, Joneseille ja Bakereille, -
jaoin ne Jeesukselle.
Hänestä lehden jakaminen oli yhtä tärkeää kuin saarnaaminen.
Se muutti näkökulmaani.
Eräänä päivänä ajoin ja jaoin lehtiä.
Näin erään talon ulkopuolella pienen buddhapatsaan.
Se tuntui surulliselta. Pyhä Henki kehotti rukoilemaan perheen puolesta.
Minulla oli pitkä nimilista. Aloin rukoilla heidän puolestaan.
Aina kun heitin lehden jollekulle, Herra kehotti rukoilemaan.
Lopulta rukoilin 750 kodin puolesta. Ajattelin, että tulee herätys.
Vähän ajan kuluttua ajattelin: "Herra, et taida pelastaa näitä kaikkia."
Hän sanoi: "En pyytänyt sinua pelastamaan vaan rukoilemaan."
Aloin rukoilla joka päivä.
Ensimmäisenä aamuna jaoin lehdet ja rukoilin.
Sitten menin toiselle työpaikalleni.
Pidin päätäni toimistopöydällä. Suuni alla oli kuolalammikko.
Olin tosi väsynyt, koska heräsin joka aamu kolmelta.
Puhelin soi. Heräsin ja vastasin.
Kuulin puhelimesta ahdistuneen äänen. Miehen nimi oli Steve.
Steve oli menettänyt perheensä. Hänellä oli itsemurha-ajatuksia.
Epätoivoisena hän etsi puhelin- luettelosta seurakunnan numeron.
Niinpä hän soitti minulle. Kuuntelin ja juttelin.
Kun olimme jutelleet ja rukoilleet, -
ehdotin aamiaistapaamista seuraavalle päivälle.
Hän sanoi, ettei hän voinut. Kysyin, miksei. Hän selvästikin tarvitsi sitä.
Mies selitti, ettei hänellä ollut autoa.
Hän sanoi ajavansa puoliperävaunuyhdistelmää.
Ravintola ei tykkäisi, jos hän rohmuaisi kymmenen parkkiruutua.
Ehdotin, että haen hänet. Hän kertoi osoitteensa.
Sanoin: "Et usko tätä, mutta rukoilin aamulla puolestasi."
Hän sanoi: "Kiva. Rukoilet varmaan kaikkien puolesta."
Sanoin: "Olin tänä aamuna aivan ovesi ulkopuolella.
Rukoilin puolestasi nimeltä."
Hän meni hiljaiseksi.
Hän epäili, että väijyn häntä. Sanoin olevani lehdenjakaja.
"Tänä aamuna jaoin lehtesi ja rukoilin puolestasi Isää."
Hain hänet seuraavana aamuna. Tapasimme viikoittain vuosien ajan.
Evankeliumi muutti täysin hänen elämänsä.
Aloin nähdä, että lehtien, huonojen uutisten, jakaminen oli yhtä tärkeää -
kuin hyvän sanoman levittäminen.
Vietimme työporukan kanssa tunnin joka päivä taitellen lehtiä varastossa.
Minua alettiin kutsua pastoriksi. He kertoivat huoliaan. Kävimme kahvilla.
Jotkut alkoivat käydä seurakunnassa.
Tuli taantuma. Jotkut irtisanottiin. He ryhtyivät lehdenjakajaksi.
Lopulta en enää tiennyt, mikä seurakunta oli mikäkin.
Kulutimme kymmenen vuoden ajan rahaa evankeliointikampanjoihin.
Mikään ei muuttanut yhtä tehokkaasti yhteisöämme kuin lehdenjakelu.
Jumala osoitti, ettei ole maallista ja pyhää, papistoa ja maallikoita.
Kaikki, mitä Jumala pyytää tehdä, on pyhää. Viemme pyhän mukanamme.
Maallinen ei tartu meihin eikä tee meistä maallisia.
Meillä on valo. Kun kosketamme spitaalista, spitaali lähtee, -
sen sijaan että itse saastuisimme. Sellainen pelastus meillä on.
Paras esimerkki siitä on Dezi.
Niin, Dezi? Neil kertoi asennemuutoksestaan.
Sinun elämässäsi tarvittiin toisenlaista muutosta.
Kertomus Stevestä on mainio.
Tarvitaan vain yksi ihminen.
Tarvitaan mielen, asenteen ja tahdon uudistumista.
Se siirtyy johonkuhun Steven kaltaiseen tai minun kaltaiseeni.
Minulla on samanlainen kokemus. Mieli, tahto...
Sanon aina, että kristinusko on alttiuden harjoittamista.
Miten pitkälle olet valmis menemään, jotta voit näyttää totuutta ihmisille?
Minulla on profeetan lahja. Olen joutunut vastakkain sen kanssa.
Laadimme yhdessä laajan opetusmateriaalin.
Toiveena oli palauttaa ihmisille todellinen kristinusko.
Koska olen profeetta, minun piti testata sitä itse.
Ajattelin, että jos testaan niitä, tiettyjen vaatimusten täytyi täyttyä.
Eräs vaatimus oli, että meidän piti muuttaa.
En halunnut kokeilla sitä paikassa, jossa minut tunnettiin -
ja jossa olin työskennellyt pitkään. Päätimme vaimoni kanssa muuttaa.
Asumme Arizonassa. Se on villiä länttä. Se ei ole länsirannikkoa.
Arizonassa on monta kaupunkia, jotka muistuttavat yhä villiä länttä.
Valitsimme niistä yhden, Globen kaupungin.
Globe on Arizonan vanhimpia kaupunkeja mutta ei kovin vanha.
Se syntyi siihen aikaan, -
kun länsirannikolla, Arizonassa ja Nevadassa tehtiin kultalöytöjä.
Globesta löytyi kultaa, mutta kultasuoni ehtyi pian.
Sitten tehtiin hopealöytö, joka oli paljon kultalöytöä suurempi.
Kulta- ja hopealöytö tekivät kaupungista yhtäkkiä menestyvän.
Kaupunki nousi tyhjästä, Arizonan erämaasta.
Globelle kävi niin sata vuotta sitten. Globe oli niin vauras, -
että lähes kaikkiin sen taloihin piti rakentaa pankkiholvi.
Vaurauden myötä tulee ahneus. Ahneus ei ole vaurauden himoa.
Se on halua olla Jumalan kaltainen siinä, että Jumala omistaa kaiken.
Sen myötä tuli lännen ahneus, omistamisen himo.
Sen mukana tulee kaikkea.
Ahneuden myötä tulee himo. Himon myötä tulee muita asioita.
Globeen tuli hyvin nopeasti prostituutiota ja orjuutta.
Alkoi esiintyä kaikkia ikäviä lieveilmiöitä, -
joita ihmiset voivat vain keksiä. Sellainen oli Globen alku.
Lieveilmiöt eivät kunnolla ikinä poistuneet.
Kun muutimme sinne, siellä esiintyi tuhoja, -
joita ihmisen ja demonisen toiminnan pahimmat puolet olivat aiheuttaneet.
Monet eivät tiedä, että Saatanallisen raamatun kirjoittanut Anton LaVey -
on Globesta. Hän kirjoitti sen siellä.
Hän tunsi läheisyyttä pimeyteen, joka Globessa vallitsee.
Monet sanovatkin Globesta, että kaupunki on hyvin pimeä.
Se on totta.
Sanotaan myös, että Globessa ihmiset kokevat rankan kuoleman.
He eivät nuku pois rauhallisesti. Heidät tapetaan tai jotakin muuta.
Kun muutimme Globeen, hopea- suonet olivat aikoja sitten tyrehtyneet.
Sitten kaupungista löytyi kuparia.
Maasta kaivettiin jälleen miljardeja dollareja.
Sitten kuparivaratkin tyrehtyivät. Kaupunki köyhtyi ja kurjistui.
Yritykset lähtivät. Kaupunki on melko köyhä.
Muutimme kaupungin keskustaan.
Ostimme pienen kaivostyöläisen hökkelin.
Kolme lastamme asui vielä kotona. Meillä oli halu muuttaa kaupunki -
lähemmäs Jumalan valtakunnan kaltaisuutta, mutta miten?
Mitä tehdä? Emme tunteneet ketään. Minulla ei ollut työpaikkaa.
Aloitimme alusta. Aloimme kävellä pitkin kaupungin katuja rukoillen.
Kävelimme kaupungin kaikki kadut. Se on kuin hengellistä tiedustelua.
Jumala alkoi kertoa, mitä Hän haluaisi tehdä kaupungissa.
Hän alkoi muotoilla sitä mielessämme.
Tajusimme, että ihmiset viettivät aikaa kodeissaan.
Kutsumme sitä ensisijaiseksi paikaksi.
Työpaikkaa kutsutaan toiseksi paikaksi.
Jokainen ihminen tarvitsee myös kolmatta paikkaa.
Sieltä löytää ystävyyttä. Voi tutustua uusiin ystäviin ja tavata vanhoja.
Voi jakaa ajatuksiaan ja saada uusia ideoita.
Globessa ei enää ollut muita kolmansia paikkoja, -
kuten pubeja tai baareja.
Baarit ovat pimeitä ja kovia paikkoja, jossa cowboyt käyvät juomassa.
Se ei ole hyvä kolmas paikka.
Seurakunnista suurin osa oli elinkaarensa lopussa.
Monet olivat sulkeneet ovensa tai olivat sulkemassa oviaan.
Kaupungissa oli vain muutama tosikristitty.
Päätimme avata kolmannen paikan, kahvilan.
Avasimme sen aivan kaupungin keskustaan.
Kaupungintalo on aivan kadun toisella puolella.
Ympärillä on poliisi- ja paloasema, yrityksiä ja elokuvateatteri.
Avasimme sen. Siihen aikaan -
en ollut edes juonut kahvia aiemmin.
En ollut varmastikaan juonut kahvia koko elinaikanani.
Kahvilan avaaminen ei ehkä ollut viisainta.
Meidän piti tehdä se tavalla, jolla kuka tahansa pystyi sen tekemään.
Vaimoni, minä ja tuttumme haluamme tehdä sen sillä tavalla, -
sillä yritämme rohkaista seurakuntaa samaan.
Sanomme aina "kuka tahansa, missä kaupungissa tahansa, missä tahansa".
Kahvilan avaaminen vaatii hieman alkupääomaa.
Käytimme siihen 13 000 dollaria.
Avasimme ovemme. Se alkoi kasvaa.
Se on Globen kulttuurielämän keskipiste.
Sinne mennään kuuntelemaan musiikkia, viihtymään, -
tapaamaan ystäviä sekä nauttimaan hyvästä ruoasta ja kahvista.
Se on hieno paikka.
Koska kahvilasta tuli kulttuurielämän keskus, -
vastapäätä sijaitseva kaupungintalo tunnusti sen.
Sieltä tultiin kahville meille. He tajusivat, että teemme hyvää työtä.
Sitä Globe tarvitsi. Se tarvitsi elämää, yritystoimintaa, tapahtumia ja sitä, -
että elämä palaa kaupunkiin.
Eräänä päivänä kaupunginsihteeri tuli kahvilaan -
paperinipun kanssa.
Hän kysyi: "En tunne sinua kovin hyvin, -
mutta haluaisitko ehdolle kunnallisvaaleihin?"
Valitsemme kaupungin virkamiehet vaaleilla.
Vastasin: "En. En ole poliitikko."
Sitten kuulin Jumalan puhuvan minulle.
Jumala kykenee sanomaan: "Kyllä sinä olet."
Emme ehkä tiedä, keitä olemme. Olemme Hänen suunnittelemiaan.
Yritämme selvittää sitä.
En halunnut kuunnella sitä, mutta Jumala ei antanut periksi.
Allekirjoitin ehdokashakemuksen. Hän oli jo täyttänyt sen valmiiksi.
Niinpä päädyin ehdokkaaksi.
Voitin vaalit ja nousin kuusihenkiseen valtuustoon.
Niissä vaaleissa kaikki kuusi paikkaa jaettiin uusiksi.
Kaikki uudet valtuutetut tunnustivat Kristuksen nimeä.
Olimme eri seurakunnista ja taustoista.
Valtuustossa pystyimme saamaan aikaan suuren muutoksen.
Jumala rohkaisi meitä etenkin erääseen muutokseen.
Globe ja piirikunta, jossa se sijaitsee, -
tunnetaan Arizonan korruptoituneimpina paikkoina.
Se ulottui kaupungintaloon.
Kävi ilmi, että kaupungin palkatut virkamiehet, -
kuten kaupunginjohtaja ja kaupungin- lakimies, olivat korruptoituneita.
Jumala alkoi siirtää heitä pois yksi kerrallaan.
Vaihdoimme 23 tärkeää virkamiestä -
aina poliisipäällikköä ja kaupunginjohtajaa myöden.
Asetimme tilalle henkilöitä, jotka olivat rehellisiä.
Kaupunki alkoi sen takia herätä eloon.
Koulutkin olivat korruptoituneita. Nekin täytyi puhdistaa.
Vaihdoimme henkilökunnan. Meillä ei ollut siihen valtuuksia, -
mutta rukoilimme ja teimme oman osuutemme.
Vaihdoimme tilalle rehtoreita ja opettajia, jotka olivat samanmielisiä.
He olivat maallisia ja kristittyjä. Emme erottele sen mukaan.
Koko kaupunki alkoi muuttua. Nyt, vuosia myöhemmin, kaikki on toisin.
Kaunistimme paikan.
Kaivostyöläiset kaivavat niin syvälle maan sisään, -
että he menettävät rakkauden vihreisiin kasveihin.
Kun saavuimme kaupunkiin, kaikki puut oli hakattu. Oli vain kiveä.
Muutimme sen. Toimme kaupunkiin taas elämää ja Kristuksen elämää.
Siitä kaikessa on kyse.
Se on vaatinut tauotonta ja tylsää kovaa työtä.
Nyt se tuntuu palkitsevalta.
Jos ihmiset antavat Jumalan antaa heille idean siitä, -
keitä he todella ovat, ja jos annamme Hänen ohjata elämäämme, -
saamme yllättyä siitä, mihin Hän meidät johtaa.
Hän johtaa meitä noille alueille, koska se tuo suuren muutoksen.
Kun elämme Hänen suunnitelmiensa mukaan -
emmekä omien suunnitelmiemme mukaan, syntyy suuria muutoksia.
Perinpohjainen muutos on silminnähtävä Globessa.
Minulla on apostolinen lahja, hänellä profeetallinen. Käyn siellä usein.
Globella on kaksoiskaupunki, Miami. Niillä oli samat lähtökohdat.
Kumpikin on vanha kaivoskaupunki. Globeen ajetaan Miamin kautta.
Miamissa kadut ovat harmaita ja ruskeita.
Rikkaruohot rehottavat. Ikkunat on laudoitettu umpeen.
Siellä ei ole elämää, yrityksiä eikä ihmisiä.
Globe on vihreä ja eloisa. Siellä on avoimia kauppoja.
Ihmisiä kävelee kaduilla. Lapset leikkivät. - Meillä on taidekeskus.
Kaupungit olivat samanlaisia, mutta enää ne eivät ole sitä.
Kaupunginisät pitävät koko kaupunkia seurakuntanaan.
He pitävät kaikkia työpaikkoja, virkoja ja henkilöitä pyhinä.
Näkökulma on aivan erilainen.
Se, mitä kutsumme pyhäksi, on pyhää.
Jumala on antanut vallan ja avaimet. Riittää, että me olemme alttiita.
Nyt he vaikuttavat myös apassireservaattiin.
Apassit kutsuivat heidät johtamaan heidän koulujaan, vankiloitaan...
Liikuntatoimea, maanviljelyä...
He pyytävät heiltä apua. Se on upeaa.
Emme vain moninkertaistaneet työtä, jota teimme kaupungissa.
Jumala moninkertaisti työntekijät. Se on hienoin juttu.
Teen hyvin vähän. Tiskaan astioita ja tarjoilen kahvia.
Se onnistuu, kun kaikki toimivat yhdessä.
Kiitos esimerkeistä. Ne olivat innostavia ja rohkaisevia.
Jos annamme elämämme Jumalalle, Hän auttaa tuomaan ison muutoksen.
Jos se voi tapahtua siellä, se voi tapahtua missä vain.
Kiitos, Neil ja Dezi.
MIKSET KYSY JUMALALTA NYT, -
MITÄ TEHDÄ SEURAAVAKSI -
JA MITKÄ ASIAT PITÄÄ JÄTTÄÄ?
MONINKERTAISTUKAA, TÄYTTÄKÄÄ MAA
Suomennos: Marianne Tenetz