o
Olkaa hedelmälliset
Moninkertaistukaa
MERITÄHTI
JOHTAJAN TÄRKEIN OMINAISUUS
En kasvanut kristillisessä kodissa. Ystäväni Chucky tuli uskoon.
Hän alkoi kutsua minua pyhäkouluun.
Sain mennä, mutta äiti varoitti: "Älä sitten ryhdy Jeesus-hulluksi."
Uskoin äitiä, ja minusta ei tullut Jeesus-hullua.
Pääsin koulusta ja menin collegeen.
Ensimmäisenä opiskeluvuotena annoin elämäni Kristukselle.
Pelkäsin kertoa äidille, että olin tullut uskoon.
Keräsin rohkeutta vuoden ajan.
Ostin kirjoja, joissa todistettiin, että kristinusko on totuus.
Halusin saada hänet vakuuttuneeksi.
Menin kotiin, laskin kirjat pöydälle ja sanoin tulleeni uskoon.
Käskin äitiä ja isää lukemaan kirjat, -
jotta he ymmärtäisivät, etten ole väärässä.
He eivät lukeneet kirjoja. En lukenut niitä itsekään.
Kun kerroin äidille, että olin tullut uskoon, -
hän sanoi: "Tiesimme sen jo." Ihmettelin sitä.
Vanhempani eivät tunteneet opiskelukavereitani.
Oliko mahdollista, että he näkivät muutoksen niin lyhyessä ajassa?
Äiti alkoi tarkkailla minua.
Rukoilin äidin puolesta joka päivä.
Vuosien saatossa menetin uskoni siihen, että hän tulee uskoon.
Sanoin Herralle: "En usko, että voit pelastaa äitini."
"Äiti on liian ylpeä ja kova. Ei hän ikinä nöyrry."
"Jos vain mitenkään voit pelastaa hänet," -
"tee kaikki tarvittava, jotta äiti tulee uskoon."
Äiti soitti sinä perjantaina ja kertoi, että hänellä oli syöpä.
Jumala mursi hänen ylpeytensä.
Kerran menin tapaamaan äitiä, kun hän oli jo vuoteenoma.
Aloimme jutella niitä näitä.
Äiti ei halunnut puhua vähäpätöisistä asioista.
Hän kysyi: "Neil, keneen sinä olet tullut?"
Vastasin: "Sinuun ja isään."
Hän sanoi: "Ei, sinussa on jotakin, mikä ei ole tullut meiltä."
Sanoin: "Sen täytyy sitten tulla Jeesukselta."
Hän käski minun kertoa Hänestä.
Aloimme puhua evankeliumista ja Jeesuksesta.
Puhuimme koko yön Kristuksesta.
Pian hän antoi elämänsä Kristukselle.
Kysyykö sinulta kukaan, keneen sinä olet tullut.
En ole täydellinen ihminen.
Silloin en ollut edes kovin kypsä.
Silti äiti näki muutoksen elämässäni.
Tarvitsemme sitä.
Meidän täytyy antaa Kristuksen elää elämämme kautta, -
jotta ihmiset näkevät meissä Kristuksen.
Puhumme tänään siitä, miten elämä heijastaa Kristusta.
Mikä on kristityn johtajan tärkein ominaisuus?
Avataan Fil. 2.
Kristityn tärkein ominaisuus löytyy Fil. 2:sta.
Ensimmäiset 11 jaetta ovat runoutta.
Kieli on kaunista.
Paavali sanoo jakeessa 3: -
"Älkää tehkö mitään itsekkyydestä tai turhamaisuudesta," -
"vaan olkaa nöyriä ja pitäkää kukin toista parempana kuin itseänne."
"Älkää tavoitelko vain omaa etuanne vaan myös muiden parasta."
Se on kristityn paras ominaisuus.
Johtajuus on nöyryyttä ja muiden parhaan tavoittelua.
Seuraavasta jakeesta käy ilmi suuri mysteeri.
"Olkoon teilläkin sellainen mieli, joka Kristuksella Jeesuksella oli."
Miksi se on mysteeri?
Jeesus loi maailman Sanansa kautta.
Hänen Sanansa pitää kaikkea yllä.
Silti Hän asetti minut, vähäisen, itsensä edelle.
Se on jotakin käsittämätöntä.
Täydellinen Jumala, jolla ei ole ikinä ollut pahaa ajatusta, -
asettaa minut itsensä edelle.
Mikä oikeus minulla on siis halveksia muita?
"Hänellä oli Jumalan muoto," -
"mutta hän ei pitänyt kiinni oikeu- destaan olla Jumalan vertainen."
Johtajat epävarmuudessaan alkavat pitää kiinni asioista.
He yrittävät hallita kaikkea ja korjata kaiken.
Jeesus oli Jumala, mutta Hän ei pitänyt kiinni oikeuksistaan.
Hän ei ollut epävarma.
"Hän luopui omastaan."
"Hän otti orjan muodon ja tuli ihmisten kaltaiseksi."
Hän oli kokonaan Jumala ja samalla kokonaan ihminen.
Hän teki sen meidän tähtemme.
"Hän alensi itsensä."
Se on hyvin lievä ilmaus.
Jeesus ei tullut maailmaan loistokkaasti hienoissa vaatteissa.
Hän joutui pusertumaan nuoren naisen synnytyskanavaa pitkin.
Hän syntyi tallissa ihmisenä. Se on nöyryyttävää.
"Hän alensi itsensä ja oli kuuliainen ristinkuolemaan asti."
Se on kaikkein kauhistuttavin tapa kuolla.
Se on kauhein teloitustapa, minkä ihminen on keksinyt.
Jeesus valitsi sen itselleen meidän edestämme.
Hän pitää meitä itseään tärkeämpänä.
Sellaista ominaisuutta etsin johtajassa.
Ei ole helppoa olla nöyrä.
Heti kun ajattelee olevansa nöyrä, se karkaa.
Nöyryyden salaisuus ei ole itsensä vähättely.
Nöyryys on sitä, ettei ajattele itseään lainkaan.
Nöyryys on sitä, että pitää muita itseään parempana.
Se on kristityn johtajan paras ominaisuus.
Kun alennamme itsemme, Jumala ylentää meidät.
Jeesuksesta sanotaan: -
"Sen tähden Jumala on korottanut Hänet yli kaiken" -
"ja antanut Hänelle nimen, kaikkia muita nimiä korkeamman."
"Kaikkien on polvistuttava ja jokaisen kielen tunnustettava," -
"että Jeesus Kristus on Herra."
Jos alennamme itsemme, Jumala ylentää meidät, ja päin vastoin.
Jumala on parempi ylentämään ja alentamaan.
On parempi, että alennan itseni ja annan Hänen ylentää minut -
kuin päin vastoin.
Loppuluvussa Paavali puhuu ahkeroimisesta ja asioinnista.
Luvun alkuosan aihetta ei kuitenkaan hylätä.
Paavali kuvaili samoin sanoin Timoteusta ja Epafroditosta -
kuin Jeesusta.
Luvun loppuosassa runon ajatukset eletään todeksi johtajien elämässä.
Johtajassa täytyy olla Kristuksen Henki.
Se tarkoittaa nöyryyttä.
Paavali sanoo: "Vaikka minun, kun toimitan uskonne uhripalvelusta," -
"olisi lopuksi uhrattava henkeni, minä iloitsen."
Se muistuttaa Kristuksen Henkeä. Kristus luopui omastaan.
Paavali uhrasi itsensä. Kristuksen Henki oli Paavalissa.
Hän sanoi Timoteuksesta: -
"Kukaan ei yhtä vilpittömästi huolehdi parhaastanne."
Paavali käytti samoja sanoja puhuessaan Jeesuksesta.
Timoteus on johtaja, jonka kautta Kristus tulee ilmi.
Filippiläiset lähettivät Epafroditoksen Paavalin avuksi, -
kun tämä oli vankilassa.
Epafroditos sairastui.
Paavali sanoo: "Sairas hän todella oli, aivan kuolemaisillaan."
Jeesuksesta sanottiin, että Hän alensi itsensä kuolemaan asti.
Epafroditoksen elämä heijasteli Jeesusta.
Haluamme, että Kristus asuu sisällämme.
Monet ajattelevat, että tarvitaan palvelevaa johtajuutta.
Minusta me tarvitsemme enemmän palvelijoita johtamaan.
Monet haluavat palvelijan nimen mutta ei palvelijan kohtelua.
Se ei ole Kristuksen henki. Häntä kohdeltiin huonosti.
Hänelle sillä ei ollut väliä. Hän asetti muut edelleen.
Jos kysytte, mikä on kristityn johtajan tärkein ominaisuus, -
se on tämä: välitätkö muista enemmän kuin itsestäsi.
Jos johtajat tekisivät niin, he varustaisivat muita -
ja auttaisivat muita toteuttamaan Jumalalta saamiaan näkyjä.
He auttaisivat muita ylittämään itsensä.
Kaikkien asiat olisivat paremmin, jos johtajat olisivat sellaisia.
Aiemmin Filippiläiskirjessä Paavali sanoo: -
"Minulle elämä on Kristus ja kuolema on voitto."
"Mutta jos jään tähän elämään, siitä hyötyy tehtäväni."
"Haluaisin lähteä täältä ja päästä Kristuksen luo."
"Teidän vuoksenne on kuitenkin parempi, että jään eloon."
Paavali tiesi, mikä hänelle itselleen olisi parhaaksi.
Hän luopui siitä muiden takia.
Hän halusi jäädä eloon toisten vuoksi.
Hän asetti muut edelleen, koska hänessä oli Kristuksen Henki.
Meillä kaikilla on omat epävarmuutemme.
Haluamme tehdä vaikutuksen.
Mitä puolia itsestäsi haluat tuoda esiin?
Olet muusikko. Haluat varmasti, että ihmiset kuulevat laulusi.
Kenties haluat, että ihmiset huomaavat älykkyytesi, -
jotta he arvostaisivat sinua.
Olin taitava koripallossa. Nykyään hyvät taidot ovat enää muisto.
Haluamme tuoda esiin itsestämme hyviä puolia.
Joku saattaa tuoda esiin kauneuttaan.
Toinen on luokan pelle, joka naurattaa muita.
Joku voi olla taloudellisesti menestyvä.
Jonakin päivänä kaikki ne asiat otetaan pois.
Ulkonäkö rapistuu. Kunto heikentyy.
Muusikko voi kadottaa lahjansa tai kykynsä soittaa.
Ihminen voi menettää terävyytensä ja älykkyytensä.
Persoonallisuus voi muuttua.
Kaikki ne asiat voidaan ottaa pois. Mitä jää jäljelle?
Jos Kristus on elämän keskipiste ja asia, johon ihminen nojaa, -
ihminen tulee vain paremmaksi, kun muita asioita otetaan pois.
On surullista, -
jos ihminen laskee identiteettinsä katoavien asioiden varaan.
Asun Hollywoodissa, Los Angelesissa.
Sanomalehdessä on kuolleiden näyttelijöiden muistokirjoituksia.
Joku kuolee 95-vuotiaana. Sanotaan, että hän oli tähti 20-vuotiaana.
Hänestä ei kerrota mitään muuta.
Tähteys vietiin pois.
Minun käy sääliksi sellaista elämää.
Jos Kristus on elämän ydin, Kristuksen Henki on ihmisessä -
ja ihmisen identiteetti on ankkuroitu siihen, -
sitä ei voi kukaan ottaa pois.
Elämässä joutuu luopumaan asioista. Kristus tulee näkyviin yhä enemmän.
Iän myötä ihminen muuttuu paremmaksi.
Paavali sanoi: "Kuolema on voitto."
Johtaja on turvassa, kun hänen identiteettinsä on Kristuksessa.
Sen voi aloittaa jo nuorena.
Mitä pikemmin aloittaa, sitä enemmän Kristus tulee näkyviin.
Raamatussa puhutaan lahjoista, -
jotka on annettu seurakunnalle pyhien varustamista varten.
Jos johtajat tukeutuvat siihen, miten hyvin he onnistuvat -
ja mitä ihmiset ajattelevat heistä, -
ja jos he pelkäävät menettävänsä asemansa, -
seuraukset voivat olla tuhoisat.
Jos heidän identiteettinsä on Kristuksessa, -
heillä on rauha, tulipa heidän eteensä mitä tahansa.
He voivat olla ihmisiä, jotka asettavat muut itsensä edelle.
He ovat johtajia, jotka varustavat pyhiä palveluksen työhön -
eivätkä vain edistä omaa etuaan.
On tärkeää, että johtajan elämä heijastaa Kristusta -
ja että he elävät todeksi evankeliumin sanomaa.
Kasvoin kodissa, jossa ei tunnettu Kristusta.
Etsin itselleni hengellistä isää, -
joka opettaisi minulle, millainen kristityn miehen kuuluu olla.
Kun menin naimisiin, tapasin sellaisen miehen.
Hän oli vaimoni isä, Ray. Hänestä tuli ystäväni.
Hän rakasti Jeesusta. Hän oli poliisina Los Angelesissa 30 vuotta
Oli pelottava ajatus tapailla tyttöä, -
kun tiesi, että hänen isänsä kantaa ladattua asetta.
Ray oli kuitenkin maailman mukavin mies.
Hän vitsaili aina. Oikeastaan hän kertoi aina saman vitsin, -
mutta hän nauroi niin kovin, että muitakin alkoi naurattaa.
Kaikki viihtyivät hänen seurassaan.
Kun Ray meni kauppaan, hän jutteli kaikkien kanssa.
Ihmiset rakastivat häntä, sillä Ray rakasti heitä.
Ray oli antelias, vaikka hän ei tienannut paljon.
Ray ei ikinä antanut minun tarjota ravintola-ateriaa.
Hän halusi maksaa aina elokuvalipun.
Voin puhua Raylle mistä tahansa, ja hän hyväksyi minut tällaisena.
Ray kertoi asioita itsestään. Hän pani itsensä alttiiksi.
Meistä tuli hyvät ystävät.
Sitten Ray alkoi hukata autonavaimiaan -
ja eksyä autolla ajaessaan. Aluksi vitsailimme sille.
Sitä alkoi sattua useammin.
Hän alkoi unohtaa sanoja ja nimiä. Huolestuimme hänestä.
Kävi ilmi, että Ray oli sairastumassa Alzheimerin tautiin.
Hänen muistinsa ja ajattelu- kykynsä alkoivat heikentyä.
Sairaus vei häneltä poliisin ja sotilaan identiteetin.
Hän alkoi unohtaa jopa tärkeitä ihmissuhteita.
Sairaus vei häneltä kaiken.
Hänen vaimonsa ei jaksanut hoitaa häntä.
Ray tuli asumaan vaimoni ja minun luokse.
Autoin häntä nousemaan ylös, käymään suihkussa, -
ajamaan parran ja pukeutumaan. Hän seurasi minua koko päivän.
Hän oli vain kuin kuori entisestään.
Silti hän oli minulle tärkeä.
Hänestä huolehtiminen tuntui helpolta, koska rakastin häntä.
Tekisin kaiken uudelleen.
Sairaus eteni vähitellen.
Hän oli mukana kotonamme kokoontuvan seurakunnan kokouksissa
Hän ei tiennyt, missä hän oli. Kun aloimme laulaa, -
kuulin yhtäkkiä Rayn äänen. Hän lauloi kauniisti.
Ajattelin, että hän on parantunut.
Kun lopetimme laulun, verho laskeutui ja hän oli taas poissa.
Hän saattoi yhtäkkiä rukoilla ajankohtaisten asioiden puolesta.
Kun hän lopetti rukouksen, sumu laskeutui.
Sairaus vei häneltä poliisin, ilmavoimien upseerin, -
aviomiehen ja isän identiteetin.
Hän unohti ne kaikki.
Sairaus ei kuitenkaan vienyt häneltä Jeesusta.
Olin Rayn kanssa, kun hän nukkui pois.
Hän makasi vuoteessa. Hän ei ollut tietoinen tästä maailmasta.
Hänen oli raskas hengittää.
Istuin hänen vierellään, lauloin, pidin häntä kädestä ja rukoilin.
Hänen oli yhä vaikeampi hengittää.
Huokaisin ylöspäin ja sanoin: "Jeesus, ota ystäväni luoksesi."
Samassa Ray lakkasi hengittämästä.
Halusin olla siinä itsekkäistä syistä, -
kun hänen kaunis sielunsa jätti raihnaisen ruumiin, -
jotta voisin sanoa vielä kerran: -
"Rakastan sinua, Ray. Kiitos kaikesta."
Muistan aina Rayn hautajaiset.
Ray ei koskaan kirjoittanut kirjaa eikä pitänyt saarnaa.
Hänellä ei ollut tutkintoa eikä seurakuntavirkaa.
Pidimme hänelle muistojuhlan.
En ollut uskoa silmiäni, kun näin, että koko sali oli tupaten täynnä.
Ihmisiä seisoi käytävillä ja salin takaosissa.
He halusivat tulla kunnioittamaan Rayn muistoa.
Monet kertoivat Rayn auttaneen, kun oli ollut taloudellista hätää.
Ihmiset kertoivat, miten antelias hän oli ollut.
Ihmiset kertoivat Rayn vitsejä. Me nauroimme.
Ray oli koskettanut heidän elämäänsä.
Kristus sai koskettaa heitä Hänelle omistautuneen miehen kautta
Maailma saattaa pitää Rayta vähäpätöisenä, -
mutta hän kuuluu tärkeimpiin ihmisiin elämässäni.
Raylta opin, mitä on rakastaa Kristusta ja olla mies, -
rakastaa vaimoa ja lapsia ja opettaa lapsille Jumalasta.
Ray oli hauska, antelias ja rakastava opettaja.
Kristus oli hänen elämässään.
Sellaisia ominaisuuksia me tarvitsemme johtajissa.
Me emme tarvitse palvelevia johtajia, -
tarvitsemme Rayn kaltaisia palvelijoita.
Maailma muuttuisi, koska me olisimme muuttuneita.
Kristus meissä on evankeliumi. Sen takia Jeesus tuli, -
jotta Kristus tulisi esiin elämämme kautta joka päivä.
Kenties ajattelet, kunpa sinullakin olisi Rayn kaltainen mentori.
Minäkin toivoin sitä. Pyysin sitä Herralta.
Ehkäpä Jumala haluaa, että ryhdyt itse mentoriksi muille.
Kenties asiat muuttuisivat, jos me tulisimme -
Rayn, Epafroditoksen, Timoteuksen tai Paavalin kaltaisiksi.
Jeesus osoitti meille tien, joten seurataan sitä.
Jeesus on paras mentori. Kiitos seurasta!
Tämä ei ollut todellinen kotiseurakuntatilanne.
Todellisuudessa kaikki osallistuvat kokoontumisen toteutukseen.
MIKSET KYSY JUMALALTA NYT, -
MITÄ TEHDÄ SEURAAVAKSI -
JA MITKÄ ASIAT PITÄÄ JÄTTÄÄ
LISÄTIETOJA OHJELMAN KOTISIVUILTA
TÄYTTÄKÄÄ MAA, MONINKERTAISTUKAA
Suomennos: Marianne Tenetz