"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Maailmas on miljoneid kristlasi, keda usu pärast taga kiusatakse.
Evangeeliumi kuulutamine nende kodukandis on ohtlik.
Märtrite Hääl aitab tagakiusatutel elada oma usku välja
ja viia evangeeliumi neile, kes pole seda veel kuulnud.
MÄRTRITE HÄÄL
20. sajandi alguses oli Põhja-Korea
kristliku Jumala teenimise õitsev keskus.
Täna aga on see kristlaste jaoks üks ohtlikumaid maid.
Maal aastakümneid valitsenud karm võimurežiim
peab kristlust radikaalsete muutuste allikaks
ja sunnib seetõttu kristlasi varjama oma usku.
Kuidas elada kristlasena maal,
kus palvetamine, ülistamine ja evangeliseerimine
on sisuliselt võimatu?
MÄRTRITE HÄÄL
Mu kõrval siin on üks Lõuna-Korea politseinik,
kes seisab siin demilitariseeritud piirkonnas,
mis on üks maailma kõige enam valvatud alasid
Lõuna- ja Põhja-Korea piiril.
Sellest hoolimata tegutseb Märtrite Hääl
ka Põhja-Korea poolel, viies sinna evangeeliumi.
Hannu Lahtinen, kuidas see käib?
See käib umbes nii nagu Paulus ütles, et Jumala Sõna pole aheldatud.
Ta ise oli küll aheldatud, kui vangis oma kirju kirjutas,
öeldes, et Jumalat tuleb rohkem karta kui inimesi.
Raadiosaated ja Piiblite viimine teeb võimalikuks selle,
et iga põhjakorealane võiks kuulda sõnumit Jeesusest.
Piibel ütleb: "Sest nõnda on Jumal maailma armastanud,
et Ta oma ainusündinud Poja on andnud,
et mitte keegi ei läheks hukka, aga tal võiks olla igavest elu."
MÄRTRITE HÄÄL
Põhja-Korea on kristlaste jaoks üks ohtlikumaid maid maailmas.
Seal valitseb kui peenekoeline antikristuse süsteem.
Samas nägime lühikese videoklipi,
kus kinnitati, et Jumala Sõna pole ahelais.
Rääkides Põhja-Koreast,
siis meenub teile mõni piiblisalm, mille põhjal siin saates edasi liikuda?
Paulus ütleb 1 Korintlastele 16:9:
"Sest mulle on siin avanenud uks suureks ja tõhusaks tööks,
ent vastaseid on palju."
Mu meelest sobib see hästi Põhja-Korea konteksti.
Seal on suur ja rikkalik tööpõld,
kus inimesed on aastakümneid elanud
ilma Jumala puudutuse- ja tõelise usuta.
Nii et seal on kohe kindlasti meeletu nälg selle järele.
Samas aga püüab ka hingevaenlane takistada selle sõnumi levikut.
Kui need müürid aga langevad,
usun küll, et sealt tuleb suur saak Jumala varaaitadesse.
Seetõttu on meie poolt ülioluline palvetada
nende müüride langemise pärast,
et sõnum Jeesusest jõuaks kohale.
Korea tervikuna on olnud aastaid üks maailma kriisikolletest.
Seda eriti tänu Põhja-Korea endiste ja praeguste juhtide
provotseerivale käitumisele.
Kuid Põhja- ja Lõuna-Korea olid kunagi ka täiesti üks rahvas.
Kui vaadata selle piirkonna ajalugu,
siis seda on rünnatud nii idast kui läänest
ja püütud selle piirkonna üle võimu saada.
Kuidas aga on võimalik,
et kord nii üks olnud maast on saanud kaks erinevat rahvast?
See kõik hakkas muutuma peale II Maailmasõda,
kui külm sõda võttis tasapisi maad.
See on olnud tüüpiline külma sõja asendussõda,
kus suurriigid nagu USA ja Venemaa
on võidelnud piiride ja võimu eest mõne teise riigi territooriumil.
Korea oli üks selline ala.
Korea sõda toimus 1950-1953. a.,
mille käigus hukkus sadu tuhandeid sõdureid
ja üle miljoni tsiviilisiku.
Nii jagati see maa mingil hetkel
USA ja Nõukogudse Liidu vahel kaheks osaks.
Enne II Maailmasõda valitses Jaapan pikka aega Korea üle.
Viimati Koreas käies nägime metroos lühikesi videoklippe,
mis rääkisid Jaapani okupatsioonist.
See on nende jaoks endiselt õrn koht,
isegi, et neil on täna Jaapaniga head suhted.
Kuid Koreast lõuna poole
jääbki kohe Jaapan ja Hiroshima linn,
kus käis kõva pommitamine.
Nii võttis Nõukogude Liit vastu jaapanlaste alistumise põhjas
ja USA lõunas.
USA arvas küll pikka aega, et Koreast saab taas üks riik.
Nad püüdsid isegi korraldada ülemaalisi valimisi,
kuid Nõukogude Liit pani sellele põhja osas vastu.
Seetõttu ka, kui Koreas puhkes sõda,
sai Põhja-Korea Nõukogude Liidult
rohket relvaabi ja sõjatehnika-alast nõu.
Nii vallutasid nad peaaegu kogu Lõuna-Korea,
mispeale USA sekkus kogu loosse.
Nii tekkis olukord, kus 38. laiuskraad jagab tänaseni Korea kaheks.
See on ikka üsna šokeeriv lugu nagu isegi seal olles nägime.
Piir lahutab mitmeid peresid, sugulasi ja sõpru,
mis on põhjustanud väga sügava haava.
Ka pole kahe riigi vahel mingit rahulepingut,
vaid hoopis relvarahu.
See kahe riigi piir oli ikka omaette vaatepilt.
Jaa, sõdurite kohaolu on seal enam kui kogetav.
Tegu on maailma kõige enam valvatud piiriga,
mis mõlemalt poolt on sõdureid tuubil täis.
Seal peaks mõlemal pool piiri olema u miljon sõdurit löögivalmis.
Nii et õhus olev pinge on igati kogetav.
Ühtlasi on seal ka teatud hulk ÜRO rahuvalvajaid.
Nii et üsna omanäoline paik.
Ja nagu Hannu ütles -
nad pole sõlminud mitte rahulepingut, vaid relvarahu.
Lõuna-Korea ei saa teiselt poolelt allkirja sellele rahulepingule
ja hetkel kehtiv relvarahu, tugineb ka üsna haprale alusele.
Tõelist rahu pole seal kunagi sõlmitud.
Põhja-Korea on ehitanud ka tunneleid,
mis viivad sinna demilitariseeritud ala alla
ja sealt edasi Lõuna-Korea aladele.
Miks on Põhja-Korea midagi sellist teinud?
See on taoliste diktatuuride jaoks tavapärane käitumisviis,
nähes igal pool vaid vaenlast.
Nii arvas ka Põhja-Korea,
et Lõuna-Korea asub kohe ründele ja käivutub sõda,
isegi, et oli ju sõlmitud relvarahu ja lepitud kokku mitte ründamises.
Sellest hoolimata rajas Põhja-Korea 70 m sügavusele tunnelid,
mis kulgevad mõlema maa alt Lõuna-Korea poolele.
Neid tunneleid on avastatud neli, kuigi neid võib olla ka rohkem.
Need ei ole ülisuured - vast 2 m kõrged ja 2 m laiad,
kuid ühest tunnelist pääseks läbi kümneid tuhandeid sõdureid.
Lõuna-Korea ei teadnud neist tunnelitest pikka aega midagi,
kuniks keegi ütles neile.
Nii hakkasid nad neid otsima ja lõpuks ka leidsid.
Kui Põhja-Korealt küsiti, et mida nad ometi teevad,
vastasid nad, et otsivad mineraale või midagi sarnast.
Algselt väitsid nad üldse, et need on Lõuna-Korea tunnelid,
mille abil rünnata Põhja-Koread.
- Uskumatu.
Me kõik oleme neis tunnelites käinud,
mis asuvad hästi sügaval maa sees
ja kus lõpuks tuleb betoontakistus ette,
mille tagant algab Põhja-Korea piir.
Mis tundeid seal olemine tekitas?
See oli ühtpidi põnev, kui mõelda, milleks see on ehitatud.
See tunnel asub ikka väga sügaval - 70 m sügavusel maa sees,
kuhu viivad trepid.
See tunnel, kus ma käisin, oli u 1,5 km pikk,
kuid Lõuna-Korea poolel oli sellest mõned sajad meetrid.
Kuid see annab selgesti mõista, kui palju vaeva on nähtud,
et võimalusel hävitada teist riiki.
Väga ainulaadne kogemus.
Meil kõigil olid kiivrid peas, sest see tunnel pole väga kõrge.
Hannu vist põrkas koguaeg vastu lage.
Kuid me saime ka vaate Põhja-Koreast,
mis oli hästi huvitav.
Seal olid sellised kõrged lipuvardad.
Tundus, et neid oli lausa võidu sinna rajatud.
Sellega käib kaasas üks naljalugu,
et üks ehitas teisest alati veidi pikema lipuvarda
ja nii siis võisteldi, kellel on kõrgem lipuvarras.
Nad hüüdsid üksteisele ruuporitest,
kui kõrge nende lipuvarras parasjagu on.
Lõuna-Korea lipuvarras oli mingil hetkel 168 m kõrge
ja Põhja-Korea ei jaksanud enam sellega sammu pidada.
Mispeale Põhja-Koreast hüüti:
"Meie lipuvarras on just õige kõrgusega!"
Nii et kuigi nad rahvastena on ju kui vennad,
käib seal siiski pidev omavaheline võistlemine,
mis on ju iseenesest kurb.
Seal piiril olles
ja kiikritega Põhja-Korea poole vaadates,
hakkasid sa, Hannu, palvetama Põhja-Korea ja selle kristlaste eest.
Mis mõtteid see kõik sinus tekitas?
Esimene kord, kui ma üldse Põhja-Korea eest palvetasin,
oli ühes palvegrupis olles umbes 30 aastat tagasi.
Me isegi ei rääkinud seal otseselt Põhja-Koreast
ja ma ei teadnud sellest suurt palju midagi,
aga Püha Vaim langes võimsalt tolle teenistuse üle
ja esile tuli selge sõnum: "Nüüd palvetame Põhja-Korea eest."
Ma ei teadnud tookord Märtrite Häälest veel midagi,
aga mu sees on kõik need aastakümned
olnud teadmine,
et kord saame moel või teisel aitama põhjakorealasi.
Sest Jumal on avanud ukse suureks ja tõhusaks tööks
nagu ka saate alguses lugesime.
Põhja-Koreas elab miljoneid inimesi,
kelle eest Jeesus on surnud ja keda Ta tahab päästa.
Ja tänu Jumalale, et seal ka elab Tema lapsi.
Kuidas ristiusk üldse algselt Koreasse jõudis?
See oli 18.-19. sajandil, kui Hiinassegi jõudis misjonitöö.
Seda nii Hudson Taylori kui teiste kaudu.
Hiinas toimunud sisemisjoni kohta on palju võrratuid raamatuid,
mis on nö ristiusu klassika,
rääkides kaasaegse misjonitöö algusest.
Tekkis arusaam ja igatsus viia evangeeliumi kõigile rahvastele,
kellest paljud olid aastasadu elanud pimeduses selle tõe suhtes.
Kõige selle raames läksid misjonärid ka Koreasse evangeeliumi kuulutama.
Seal toimus ka tõsine tagakius,
mille tulemusena tuhanded kristlased kaotasid oma elu.
Kui mõelda Pyongyang'ile, mis on Põhja-Korea pealinn,
siis seal toimus veel sajand tagasi hull tagakius.
Üks märkimisväärne ja huvitav tõsiasi on veel see,
et esimesed sinna läinud misjonärid,
kes kuulusid pigem traditsionaalsesse ristiusu suunda,
ei arvestanud üliväga kohaliku kultuuriga.
Hiljem, kui sinna läksid protestantlikud misjonärid,
kasutasid nad Jumalast rääkides
kohalike seas kasutatavat Jumala nime Hanamin.
Varasemad misjonärid ei teinud seda
ja nii jäi ristiusk kohalike jaoks kaugeks.
Kuid uued misjonärid
kasutasid korealaste kultuuris kasutatavat jumala nime,
mis viitas taeva Jumalale.
Jah, sellega oli ka palju paganlikku seotud,
aga nad võtsid siiski selle nime kasutusele,
et rääkida, milline see Hanamin tegelikult on.
Sellise lähenemise üle oli suur õnnistus
ja nii levis nende sõnum kaugele.
Ja kui mõelda tänasele Lõuna-Koreale,
siis see on üks tugevamaid kristlikke maid üldse.
Põhja-Korea pealinna Pyongyang'i
peetakse ka Aasia või ida Jeruusalemmaks,
kuna seal on kõikjal näha kirikutorne ja riste.
Seal piirkonnas oli omal ajal paar tuhat kirikut.
Kuid Lõuna-Korea ristiusu ajalugu on täiega põnev.
Mul on olnud eesõigus käia seal.
Seal on muide palju selliseid palvemägesid,
kuhu saab minna palvetama ja otsima Jumala palet.
Olime mõni aasta tagasi
ühe täisevangeelse koguduse palvemäel.
Tegu oli Yonggi Cho kogudusega,
mis on kuulus üle maailma ja kuhu kuulub pea miljon liiget.
See kõik sai muide alguse palvest.
Nähes seal nende 2-3 päeva jooksul, kuidas inimesed palvetavad...
See oli hoopis teistsugune õhustik ja andis tunda, kui ehe Jumal on.
See on olnud üks selle piirkonna võimsamaid saladusi,
mida Jumal on seal tegemas.
Olles külastanud sealseid suuri kogudusi,
on näha, kuidas evangeelium läheb edasi.
Ühtlasi aga palvetavad nad ka Põhja-Korea eest.
- Mis on ülioluline.
On lausa uskumatu mõelda, kui tugev on kristlus Lõuna-Koreas
ja samas kuidas Põhja-Korea on kristlaste jaoks üks ohtlikumaid.
Ja neid kahte lahutab vägisi rajatud piiriala.
See meenutab Ida- ja Lääne-Saksamaad,
mida lahutas ka suur müür,
kuid mis samas vaid ühe öö jooksul langes.
Kui mõeldagi sellele, mis siis juhtuks Koreas?
Sest Lõuna-Koreas on vähemalt 20-30 aastat jutti
kümned tuhanded inimesed palvetatud ööd ja päevad,
et Korea saaks ühtseks maaks.
Ja mõelda vaid, kui see piir siis üks päev kaobki!
Lõuna-Koreas on kümneid tuhandeid inimesi,
kes on valmis viima evangeeliumi Põhja-Koreasse.
Kui see kõik peaks sündima meie eluajal,
oleks seda ikka väga huvitav näha.
Nägime seal piirialal ka lintidega täidetud seina.
Tegu on palveseinaga ja iga lint sümboliseerib ühte palvet.
Neid oli seal ikka rohkesti.
See oli tõesti kõnekas.
Lisaks veel üks suur rist, mis oli paigutatud otse piirile.
Kujutan vaid ette,
milline see valgustatuna pimedas välja näeb,
paistes otse Põhja-Koreasse ja kuulutades Kolgata võitu.
Nii et küll see piir sealt veel kaob.
- See oleks äge tõesti.
Seal viibides osalesime ka ühisel koosolekul,
kuhu kõik Märtrite Hääle üksused kokku tulid.
Kuulsime seal väga huvitavaid tunnistusi.
Sh ühe pastor Yani tunnistust.
Ta sündis heasse perekonda Põhja-Korea poolel,
teenides ustavalt oma maad ja valitseja Kim'i ja tolle peret.
Tal on väga huvitav taust.
Kuid sellest hoolimata ta põgenes sealt.
Rääkige veidi sellest pastor Yanist.
Ta oli tõesti väga pühendnud nii oma kodumaale kui valitseja Kimile
Ta teenis relvajõudude 6. pataljonis,
mis on üks Põhja-Korea metsikumaid erirühmasid.
Nad vastutavad salajaste mõrvade ja küberrünnakute eest
ja seda mitte vaid kodumaal, aga ka välismaal.
Ehk siis tegu on sellise eliitrühmitusega.
Siis aga oli olukord, kus ühes hoones tekkis tulekahju
ja inimesed olid seal sees.
Yan aga tormas leekidesse selleks, et päästa sealt seinalt Kim'i pilt.
Ta sai selle pildi küll kätte, aga jäi ise leekidesse lõksu.
Ta veeti sealt siiski välja, aga tal olid tõsised põletushaavad.
Põhja-Koreas on komme, et kui keegi päästab Kim'i pildi,
siis sellele järgeb suur tunnustus.
Yin ootas ka seda tunnustust, aga see tuli väga lahjal moel,
mispeale ta pettus kogu selles süsteemis,
põgendes Hiina kaudu Lõuna-Koreasse,
kus leidis ka Jeesuse.
Ja täna on ta pastor.
Vaatasin seda venda - ta on selline lühike mees.
Ja tal on tõesti need põletusarmid veel näha.
Ta kannab ka parukat tänu tõsistele kahjustustele.
Kuid ta elus on toimunud tõeliselt suur ime.
Selliseid lugusid on põhjakorealaste seas palju,
kes on siis põgenenud Lõuna-Koreasse.
Südantlõhestavad tunnistused.
Mitmed on sattunud ka vangi, elanud näljas või mida iganes veel.
Kui mõelda ka sellele Yani loole,
siis seal tules oli 10 inimest, kes olid sisse põlemas,
aga ta otsustas nende asemel päästa hoopis Kim'i pilti.
Ehk seal on aastakümnete jooksul tehtud ikka korralikku ajupesu.
Alates ajast, kui II Maailmasõja ajal valiti esimene Kim valitsema,
siis ta tegi tihedat koostööd Nõukogude Liiduga
ja võitles partisanina.
Ühtlasi aga hakkas ristiusu asemele tulema oma kohalik kultuur,
mis on Põhja-Korea enda usuline ideoloogia,
mille kohaselt inimesed peavad kummardama Kim'i peret
ja alluma neile.
Igasugune kriitika nende vastu on enam kui lubamatu.
Nii ei sobigi ristiusk neile, sest see on ju riigivastane
ja nii on ristiusu asemele tulnud täielikult antikristlik süsteem.
Küll aga on nad võtnud ristiusust teatud asjad üle.
Nii nagu meil on Vana Testamendi 10 käsku jne.
Ka kätkevad Kim'i ülistavad laulud endas
mitmeid ristiusule tuttavaid elemente, mille nad on üle võtnud.
Ühtlasi valitseb seal vägagi metsik kristlaste tagakius,
mille tulemusena saadetakse kristlasi nö "koonduslaagritesse".
Kuid raskustele vaatamata
on Märtrite Hääl toetanud läbi aastate Põhja-Korea kogudusi ja kristlasi.
Mida täpsemalt oleme seal teinud?
Toetasime varasemalt Piiblite ja muude kristlike materjalide saatmist
heeliumõhupallides üle Põhja-Korea piiri.
Ka droonide kaudu asjade levitamist.
Kahjuks aga on Soome MH'le esitatud väga kõva ultimaatum,
et kui jätkame sellist tegevust, pannakse kõik me kontod kinni.
Seda kõike tänu kohalikele võimudele.
Samas aga on huvitav, et need samad võimud
ei keela kuidagi asjade viimist sealsele eliidile.
Jaa, olen just lõpetamas ühe raamatu lugemist,
kus räägitakse sellest,
kuidas riik vaatab läbi sõrmede erinevate kaupade saabumisele.
Eriti Hiinast, kus pidevalt tuleb igasugu kraami.
Kuid me saame siiski aidata kaasa lühilaine raadiosaadete tegemisele,
mis lähevad igapäevaselt eetrisse.
Me toetame viie raadiosaate tegemist,
mille kaudu jagatakse kristlikku sõnumit
Põhja-Korea murdes ja kohalike mõtteviisi arvestades.
Elavad nad ju hoopis teises reaalsuses,
kui lääne inimesed.
Nii et nende saadete sisu ja ka esitatavad laulud on sellised,
mis sobivad kohalikele inimestele.
Kui muidu kõlavad valitsejat ülistavad laulud,
siis neis saadetes kõlavad Kristust ülistavad laulud.
Need saated jõuavad sageli eetrisse öisel ajal,
kuna järelvalve on siis lahjem
ja inimesed saavad neid salaja kuulata.
Kui aga selle saate kuulamisega vahele jääd,
saadetakse sind kindlasti kohalikku "koonduslaagrisse",
hävitades sellega inimese elu.
Kuid sellest kannatavad ka selle inimese lähedased.
Samas, isegi, et me siit Soomest ei saa sinna enam Piibleid saata,
siis me naabermaad saavad seda siiski teha.
Seetõttu on Põhja-Koreas siiski ka palju neid,
kes on vähemalt näinud Piiblit.
Me töö lähtub paljuski ka sellest, mida sealne kohalik kogudus soovib.
Nii on nad ise soovinud saada nii Piibleid kui neid raadiosaateid.
Paljud võivad muidugi mõelda,
kui kaasaegne see lühilaine raadiosaadete teema
ikka on?
No ega väga ei olegi, aga samas on nende hea külg see,
et isegi tänapäeva tehnikaga
pole võimalik tuvastada nende saadete vastuvõtjat.
Jah, sa saad tuvastada paiga, kust need saated tulevad,
aga kui inimene kuulab neid saateid,
siis teda pole võimalik kuidagi tuvastada.
Nii et see on väga turvaline viis kuulda kristlikku sõnumit,
mida paljud ka teevad.
See on tõesti ülioluline töö.
Pastor Eric Foley on kirjutanud raamatu:
"Kolme põlvkonna usk".
Mõne aasta tagune raamat, mis samas endiselt hästi ajakohane.
Siin räägitakse, kuidas usk võib kanduda põlvest põlve,
isegi, kui pole võimalik käia kirikus, palvetada koos, evangeliseerida jne.
Kuid neil on omad mõtted, mille abil evangeeliumi edasi viia.
Raamat maksab 20 eurot ja on tellitav: www.marttyyrienaani.fi
Sealt saab osta ka meie uut raamatut: "Aafrika tähed".
Kui teil aga ei käi meie tasuta ajakirja,
saate sedagi tellida: www.marttyyrienaani.fi
Aitäh teile Ilpo ja Hannu seda toreda vestluse eest
ja aitäh teilegi, et olite meiega.
Kohtume järgmises saates!
Tõlge: Anne-Ly Raukas