"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Maailmas on miljoneid kristlasi, keda usu pärast taga kiusatakse.
Evangeeliumi kuulutamine nende kodukandis on ohtlik.
Märtrite Hääl aitab tagakiusatutel elada oma usku välja
ja viia evangeeliumi neile, kes pole seda veel kuulnud.
MÄRTRITE HÄÄL
Maailmas on palju lapsi,
kes elavad keset vaesust, kurbust ja isegi tagakiusu.
Nii tahab Märtrite Hääl aidatagi neid kõige väiksemaid ja nõrgemaid,
kes jäävad sageli tugevamatele alla.
Nii räägimegi täna lastest ja noortest
ning sellest, kuidas igaüks meist saab neid aidata.
MÄRTRITE HÄÄL
Tere tulemast saatesse Sari Palomäki ja Hannu Lahtinen!
Aitäh!
See stuudio on teile igati tuttav ja te olete siin varemgi olnud.
Mul aga on au juhtida seda saadet esimest korda.
Kui kaua seda saadet on üldse tehtud?
No ikka päris pikka aega.
Saadet tehti juba siis, kui me isegi ei töötanud veel MH's.
Nii vähemalt paarkümmend aastat küll.
- Pikka aega. - Just nii.
Ütlesid, et te isegi ei töötanud veel siin.
Milline siis on olnud te teekond Märtrite Hääle organisatsiooni?
No kui ma alustan, siis minu jaoks sai see alguse sellest,
kui ma 80'ndate lõpus usklikuks sain.
Kuulsin peale seda üht Richard Wurmbrandi kõnet.
Ta külastas Soomet
ja jagas oma kogemusi Rumeenia vanglates istumise ajast
ning sellest, mida seal kristlastega tehti.
Nii palusin noore kristlasena tuliselt,
et tahan ka aidata tagakiusatud kristlasi,
küsides Jumalalt, mida ma saaks selleks ära teha?
Elu aga läks edasi ja selleks läks üsna kaua aega,
kuigi osalesin päris mitmes vabatahtlikus teenistuses.
Kuid 2015 oli siis see aasta, kui asusin tööle Märtrite Hääles,
kogedes täiega, kuidas see on minu koht ja kutsumine.
- Aga Hannu?
Mu esimene kokkupuude põrandaaluse kogudusega
oli 80'ndatel aastatel,
kui smuugeldasime endisesse Nõukogude Liitu Piibleid.
Nägin seal, kuidas mõned inimesed
maksavad oma usu eest ikka väga kõrget hinda.
Mäletan eriti üht peret ühest Moskva äärelinnast.
Vanematel oli küll kõrgharidus,
aga kuna nad olid usklikud, said nad tööd vaid koristajatena.
Nii et nägin juba tookord sellisi rõhumisi.
Nii nagu ka hiljem 20 aasta jooksul moslemimaailmas.
Moslemist kristlaseks saamine on kui kannatuste sünonüüm,
sest oma usu eest peab maksma hinda.
Ka töötades Fida International ridades,
öeldi mu lahkumispeol,
et on enam kui loomulik, et lähen edasi Märtrite Häälde,
kuna olin neist nii palju rääkinud ja saanud juba kui osaks neist.
Kuna elasin perega pikka aega Lähis-Idas,
nägin väga lähedalt, mida see tähendab,
kui vanemad ütlevad sinust su usu pärast lahti
ja sa otsekui pole enam nende poeg või tütar.
Ka ei saa sa minna õppima või tööle.
Sa ei leia endale abikaasat.
Sind võidakse täitsa tappa.
Ehk see hind on väga kõrge,
mida meil, kel on usuvabadus, on vahel isegi raske mõista. - Nii on.
Kuid täna me räägime lastest ja noortest,
kes on teile väga südame ligi.
Mida Märtrite Hääl laste ja noorte seas teeb?
No alustame ehk Pakistanist.
Pakistanis on telliskive valmistavad kogukonnad.
Ehk siis, seal on telliskivi tehased, mille ümber on oma küla kogukond,
mille inimesed valmistavad seal telliskive.
Tegu on ränkraske tööga,
mida teevad nö vähemusse kuulujad - sh kristlased.
Seal on palju kristlikke külasid, kus töötatakse telliskivi tehastes.
Tavaliselt pole neis külades koole,
nii et lapsed hakkavad juba maast madalast
vanematega koos telliseid valmistama.
Nii toetab Märtrite Hääl mitmeid sinna loodud koole,
et anda neile lastele võimalus õppida arvutama, lugema ja kirjutama.
Kõik need põhioskused, mille abil pääseda elus edasi.
Nii et see on üks me oluline lapsi puudutav töölõik Pakistanis.
Oleme hiljaaegu aidanud ka Hiinas
tagakiusatud kristlaste peresid ja nende lapsi.
Lapsed ei saa valida oma saatust
ja nii on paljudegi nende isad pere ülalpidajatena aastaid vangis.
Nii oleme neid aitamas.
Seda ka Eritreas, kus paljud pastorid on vangi pandud.
Mitmed needki, kes on Soomet külastanud
ja kes on me inimestele tuttavad.
Mõned neist on istunud vangis 7000 päeva,
ilma, et nende üle oleks kohtus isegi kohut mõistetud.
Samal ajal aga on nende lapsed suureks saanud
ja on lapselapsedki sündinud.
Nii oleme aidanud neid peresid ja lapsi, kes on ju osa perest.
Selliseid kriisikoldeid on palju.
Kui mõelda tänasel päeval Iisraeli ja Gaza kriisile,
siis meenub kohe üks Gaza piirkonnas olev kristlik kool.
Oleme varasemalt aidanud selle kooli lapsi
mõeldes, kuidas siit edasi?
Me isegi ei tea, mis olukord seal on ja kas see kool on üldse alles veel?
Me hetkel ei tea seda kõike.
Viimastel aastatel on ka Nigeeria olnud üks meie abistamise keskpunkte
Statistika kohaselt on Nigeerias tapetud kõige enam kristlasi.
Märtrite Hääl ei tegutse seal muidugi vaid tänu statistikale,
vaid me tahame eelkõige luua reaalseid suhteid reaalsete inimestega
Sest ainuüksi statistika võib vahel vastata ka mittetõele.
Aga inimesed, keda seal aitame, kannatavad ka päriselt.
Põhja-Nigeerias on näiteks Doko Na Hawa kook,
mida oleme pikka aega toetanud.
Kool rajati mõned aastad tagasi ühe ühishaua kõrvale.
Kord ühel ööl tulid Boko Harami moslemitest terroristid
ja tapsid ühe ööga 501 Jeesusesse uskujat.
Nii jäid mitmedki lapsed orbudeks.
Seetõttu rajasimegi sinna kristliku kooli,
kus on usklikest õpetajad.
Seal õpib veidi üle 200 õpilase ja seda on alati tore külastada.
See on tõeliseks õnnistuseks.
Kogu see piirkond seal on endiselt ohtlik.
Seda kanti esimest korda külastades
küsiti mu käest, millega soovin sinna minna?
Kas relvastatud autoga, kus on ka sõdurid kaasas.
See polnud selline paik nagu muidu Aafrikas,
kus käib vilgas elu,
vaid seal oli ülimalt vaikne.
Alles eelmisel päeval oli seal taas inimesi tapetud
ja kool oli ka seetõttu kinni.
Mõne lapsega siiski kohtusin ja juba nende pilgust oli näha,
et nad on kogenud asju, mida keegi ei peaks kogema.
Aga eks seal ole ka rahulikumaid aegu.
Lapsed saavad seal sooja süüa, koolivormi ja hea hariduse.
Nii saavad nad kenasti hakkama. Sh koolide vahelistel olümpiaadidel.
Sealne piirkond aga on hästi kuiv. Vett on väga vähe.
Meil on üks videoklipp selle kohta, kus lapsed paluvad, et saaks vett.
Puhast vett nii toiduks kui pesemiseks.
See palve on nüüdseks saanud kenasti vastatud.
Mõeldes seda kooli ümbritsevatele aladele,
siis seal on tohutul hulgal pagulaslaagreid,
mis on täis lesknaisi ja nende lapsi.
Miks nii?
Sest moslemi sissid on rünnanud nende külasid.
Need on šokeerivad lood, mida kuulda.
Laste isad on tapetud jne.
Neil pole seal pagulaslaagris mitte kui midagi,
mistõttu püüame neidki aidata.
Mainisid ennist üht videoklippi,
mistõttu näitame seda teistelegi, et näha, millest jutt käib.
MÄRTRITE HÄÄL
Märtrite Hääl peab ülal kannatavatele lastele mõeldud kooli
Dogo Na Hawas, Nigeerias.
Islamistid korraldasid seal julma massitapmise,
mille käigus surmati ühe öö jooksul üle 500 kristlase.
Kool rajati alles jäänud orbudele.
Õpilaste õpitulemused on head,
kuid koolil on olnud raskusi puhta vee saamisega.
Nii on paljud lapsed haigestunud tänu reostunud veele.
Kuna lapsi on õpetatud palvetama, palusid nad Taevaisalt puhast vett.
See palvesoov jõudis ka Soome
ja Märtrite Hääle sõbrad sirutasid selle peale abikäe.
Kokku saadud raha eest
rajati Dogo Na Hawa koolile kaev ja korralik veesüsteem.
Tänu puhta veel kättesaadavusele kahanesid ka haigestumised.
Lisaks lastele on veesüsteemist kasu kõigile teistelegi elanikele.
Üks palvesoovidest sai me töö läbi taas vastatud.
Lisaks Taevaisale
tänavad ka nigeerlased kõiki annetajaid.
Aitäh kõigile, kes seda puhta vee projekti toetasid!
Tahame tänada kõiki, kes annetasid selle projekti heaks.
MÄRTRITE HÄÄL
Siinkohal aga jätkame vestlust Sari ja Hannuga.
Hannu juba jagas oma kogemusi erinevatest paikadest,
kuid milliseid mälestusi sul, Sari,
on erinevatest kohtumistest laste- ja noortega,
keda Märtrite Hääl on aidanud.
Käisin 1,5 aastat tagasi Pakistanis,
kus on need telliste valmistajate külad.
Ühtlasi külastasin sealseid koole, mida Märtrite Hääl toetab.
Oli tõeliselt imeline kohtuda sealsete lastega.
Paljud astusid julgelt ette,
soovides näidata, kuidas nad on õppinud lugema
ja nad tegid seda väga soravalt.
Või näidati mida iganes muud, mida nad olid koolis õppinud.
Mõni soovis mõne laulu laulda vms.
Nii et väga toredad kohtumised.
Küsisin neilt lastelt,
kelleks nad tahaks suureks saades saada?
Et millised nende unistused on?
Nii mõnigi ütles, et tahab saada õpetajaks
ja õpetada lapsi nii nagu nende õpetajad seda teevad.
Ka taheti saada pastoriks või arstiks.
Kuid oli üks poiss, Atnan,
kes ütles, et ta tahab saada politseinikuks.
Küsisin, miks just politseinikuks?
Ta vastas: "Me elame piirkonnas, kus kristlastel on väga raske.
Mu ema töötab moslemite peres koduabilisena
ja võtab sinna vahel ka mu õed endale appi.
Kui aga neil pole mees-saatjat sinna paika,
langevad nad vägivalla ohvriks.
Neid häiritakse ja ahistatakse igal võimalikul moel."
Nii tahtiski ta saada politseinikuks,
et kaitsta, aidata ja loetada kõiki sealseid emasid, naisi ja neide,
et selliseid asju enam ei juhtuks.
See liigutas mind hinge põhjani.
On tõesti liigutav,
et laps näeb oma ametit läbi sellise prisma.
Ta oli kõigest 10-aastane poiss.
Meil on hetkel jõuluaeg
ja Märtrite Hääl aitab lapsi ja noori ka jõuluajal,
korraldades alati mõne jõulukampaania.
Mida teil on selle kohta öelda?
Meil oli ka möödunud aastal lastele suunatud jõulukampaania.
Saatsime Nigeeria pagulaslaagritesse jõulupakke.
Need läksid seitsmesse pagulaslaagrisse,
kus on lapsi, kel pole võimalust käia koolis
ja kel on kohutavad elamistingimused.
Teine sihtkoht oli Pakistan.
Saatsime ka sinna telliskivi valmistajate küladesse pakke.
Ja kolmas sihtrühm oli afgaani kristlased,
kes on põgenenud Afganistanist Pakistani.
Paljud neist on naised, kelle mehed on tapetud
ja nii saatsime pakke ka nende lastele.
Seal pakis on koolikott, koolitarbed, joonistusvahendid,
kommi, mõni mänguasi ja laste Piibel.
Nii et sellised pakid siis lastele.
- Ja maiustusi ka.
Jaa, maiustusi muidugi ka.
Tegu võib olla ainsa jõulukingiga, mida need lapsed saavad. - Just nii.
See võib ka olla ainus kingitus kogu nende elu jooksul.
Samas on nende paikade külastamine olnud suureks julgustuseks.
Eelmisel aastal
hoolitsesid "päkapikud" kõige eest väga hästi.
Meie sealsed koostööpartnerid panustavad ikka täiega.
See on see tore osa sellest tööst,
et saame teha seda väga heade meeskonnakaaslastega,
kes ühtpidi panevad ka oma pea kui pakule,
sest see on üsnagi ohtlik minna nendesse piirkondadesse
ja viia sinna kõike abi.
Mõeldes näiteks neile afgaani lesknaistele,
kes on viimastel aegadel taas südamesse tõusnud...
Mõtlesin nende piltide peale,
mida me oma saadetes ega uudiskirjades ei jaga,
aga mis näitavad, kuidas nende mehi on piinatud
ja piinamiste läbi ka tapetud.
Ja nagu Sari juba rääkis,
siis Taliban on röövinud ka nende tütreid
ja sundinud neid sundabiellu, isegi, et nad on alles lapsed.
Nii et see on väga ohtlik piirkond, kuhu isegi kohalikel on ohtlik minna.
Nii on me suureks palvesooviks
saada need lesed oma lastega turvalisemasse piirkonda
ja pakkuda neile nö tõelisi jõule.
Väike valguskiir selles osas juba paistab.
Vestlesin eile meie Pakistani koostööpartneriga,
nii et võimalik, et saame viia nad teise piirkonda.
Samas on seal siiski veel mõned nüansid,
nii et vajame väga eestpalveid.
Samas ütles Jeesus isegi,
et kui meid ühes linnas taga kiusatakse,
tuleb pageda teise.
Ühtlasi saime Nigeeriast värske uudise,
et üht uut pagulaslaagrit, mis sinna on rajatud,
on tabanud suured rünnakud ja inimesed kannatavad.
Nii ei aita me seal laagris vaid lapsi,
aga osutame ka kõikvõimalikku muud abi.
Üks asi, mida Sari muide ei mainunud,
puudutab ka seda Dogo Na Hawa kooli,
sest me saatsime kingid ka selle kooli lastele. - Nii on.
Üheskoos tegutsedes täiendab ka me mälu üksteist.
Kuid kuna tööd on palju, siis ega kõik püsigi ju meeles.
Tööd on tõesti palju.
Üks asi on need jõulukampaaniad, mille oleme välja reklaaminud,
aga meil on ka üle maailma siin-seal peresid,
kelle lastele me jõulukinke teeme ja ka muidu abi saadame.
Mulle meenusid siinkohal kaks väikest Somaalia tüdrukut,
kellega ka Hannu on kohtunud.
Nad elavad Somaalia piiri ääres.
Nende ema sai kristlaseks,
mispeale nende sugulased tahtsid võtta need tüdrukud,
viia tagasi Somaaliasse ja lõigata nad seal ümber.
Kuid Märtrite Hääl sekkus sellesse olukorda
ja aitas tütardel jõuda ema juurde.
Ja neil läheb täna hästi.
Meil tuli just välja uus raamat "Aafrika tähed",
kus on juttu Ida-Aafrikas elavast Josephist,
kelle nimi on turvalisuse huvides muudetud.
Kuid jutt käib ühest Somaalia mehest, kes oli presideni autojuhiks.
Ta polnud veel isegi ristiusku pöördunud,
aga ta oli samas kehva moslem,
sest ei uskunud mingil põhjusel isalmisse.
Ka ei jaksanud ta palvetada nende kommete kohaselt.
Nii läks üks kohalik terrorirühmitus ta koju
ja lasi ühe ta lähisugulase maha, kuigi plaan oli tappa hoopis teda.
Kuid mees ise sai kuulitabamused jalgadesse,
mispeale ta viidi haiglasse, kus tal amputeeriti üks jalgadest.
Peale seda ta põgenes.
Pikk jutt lühikeseks -
ta on täna üksikisana oma lastega väga ohtlikus olukorras.
Tal pole ühte jalga ja teda on endiselt püütud tappa.
Tema ühes oma lastega saab korralikuma jõulukingi.
"Aafrika tähed" on tõeliselt hea raamat,
mida olen isegi lugenud
ja millest olen ka paar lõiku välja valinud.
Rääkides aga veel jõulukampaaniast,
siis kuidas selles osaleda ja mida selleks teha?
Üks variant on külastada me kodulehte,
kus saab vajutada nupule "Lahjoita", et teha oma annetus.
Seal on ka kogu jõulukampaania info
ja saab ise valida summa, mida soovite annetada.
Ka on meie detsembrikuu ajakirjas kõik vajalik info olemas.
Saate taas valida oma summa
ja õnnistada mõnda last jõuluõnnistusega.
Õnnistagem neid lapsi, sest Jeesus on ka laste sõber
ja lastel on õigus ja võimalus minna Ta juurde.
See on oluline töö
ja nõuab samas meilt üsna vähe, et anda sellest, mis meile antud.
Nüüd aga loeksin "Aafrika tähtedest" paar liigutavat lõiku
ja te saate siis anda teada, kuidas sel inimesel täna läheb.
"Vintpüss on 7-aastase poisi jaoks raske relv, mida hallata.
Selleks, et väiksemadki jaksaks relva kanda,
tehti püssitoru veidi lühemaks ja kergendati muidki asju.
Bashir näitas oma käega, kust kohast püssitoru lühendati.
Ta ütles: "Minust sai tõeliselt hea relvaga ümberkäija.
Olin kiire panema relva kokku ja seda kasutama."
Ja siis ta näitas mulle kiiresti, kuidas see kõik käis.
Rünnakute käigus röövitud inimesi, keda otsustati tappa,
peeti koolitajate meelest
lastele just sobivateks "harjutus objektideks".
Kinniseotud ohvrid lamasid maas ja lastele anti käsk nad maha lasta."
Siin üks teine liigutav lõik:
"Me pundis oli rohkesti lapsi,
kes tahtsid osaleda enesetapu rünnakutes.
Nad lausa võistlesid selle võimaluse eest.
Neid koolitati sulanduma märkamatult
sõjaväe barakkidesse, kirikutesse ja teistesse paikadesse
ja laskma end seal siis pommivesti abil õhku.
Olen kolmel korral läinud pommivestiga seda tegema.
Olin juba kahel korral sõdurite kasarmus,
kuid mu vest ei lõhkenud.
Kolmandal korral aga oli kasarmu juba tühjaks tehtud
ja mind kutsuti tagasi."
Kui Bashirilt küsiti, kui mitu inimest ta on tapnud,
vastas ta: "Ei oska öelda, sest neid on olnud kui kartuleid turul."
Siis aga kuulis ja nägi ta erinevaid vaimulikke saateid
ja sai kristlaseks.
Nii ütleb ta: "Tahan kasutada oma ülejäänud elu selleks,
et jõuda nendeni, kes veel ei tea,
et nad võivad oma patud andeks saada.
Tahan jagada neile sellest,
kuidas Jeesus on toonud mind pimedusest valguse kätte."
Jagasin seda lugu selle mõttega,
et kui me siin Soomeski teeme neid väikesi tegusid,
võib see samas muuta kellegi kohutava elu.
Isegi, kui inimlikult võib tunduda, et neil lastel pole mingit lootust.
Samas on kõik siiski võimalik.
Lootust on alati.
See lugu oli muidugi šokeeriv.
Samas on maailmas neid lapssõdureid palju,
kellele juba lapsest saati õpetatakse tapmist jms.
See on ikka täiesti kohutav.
See on olnud mu senise elu üks liigutavamaid kohtumisi,
kui kohtusin selle Bashiriga.
Ta isegi ei teadnud, kui vana ta on
ja ta ei osanud ei lugeda ega kirjutada,
aga tappa ta oskas.
Ta isa oli rahvusvaheline islamivõitleja
tegutsedes Lähi-Idas ISIS'e ridades.
Ta ema on džihadist.
Nii et juba taust kui selline, mis tal on.
Täna aga õpib Bashir elama uut elu.
Meil toimub selline salajane põrandaalune evangelistide koolitus,
kus räägitakse ühest teisest lapsest,
kes on kasvanud me salajase tegevuse juhiks.
Selleks on Peter Mohhamed.
Temagi erakordne lugu on me raamatus kirjas.
Bashir aga oskab nüüdseks kasutada nuga ja kahvlit
ja süüa inimese kombel.
Ühtlasi on ta õppinud lugema ja kirjutama.
Jälgisin, kuidas neile õpetatakse elama uut elu
ja kasvama Kristuse tundmises.
Nii et seal ka see Bashir nüüd on,
tundes tohutut tänu selle eest,
et Jeesus on andestanud kõik ta patud
ja seetõttu tahab ta nüüd rääkida ka kõigile teistele Temast.
Vaatasin ta nägu ja ilmet -
see pole isegi sõnades kirjeldatav.
See on see, mida me Jumal teeb - suuri ja imelisi asju.
Kuna praegu on veel jõulu- ja tänu toomise aeg,
siis millist tänu tahaksite tuua kõigile selle töö toetajatele?
Tahaksin tänada kõiki,
kes olete olnud sel aastal kaasas nii oma palvete- kui toega.
Ühtlasi tahan võtta aega,
et palvetada teie eest ja õnnistada teid,
kes te vaatate me saadet ja loete me ajakirja.
Õnnistame teid,
soovides teile häid jõule ja head uut aastat.
- Ja Sari ütleb selle peale "aamen"? - Aamen.
Aitäh teile selle vestluse eest! Oli tõeliselt tore.
Ja aitäh ka kõigile vaatajaile, et olite meiega.
Saate tellida me ajakirja ja raamatuid aadressilt: www.marttyyrienaani.fi
Tõlge: Anne-Ly Raukas