MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Etioopia on maa, mis asub Aafrika Sarve südames
ja kuhu evangeelium jõudis juba 1. sajandil.
Paljud Etioopia kristlased ja eriti kristlusesse pöördunud
kogevad oma usu tõttu siiski tagakiusu.
Nii on seal maal veel mitmeid hõime, kes pole veel kuulnud evangeeliumi
ja täna kuuleme ühest neist - silte hõimust.
Minuga on täna saates MH tegevjuht Hannu Lahtinen
ja Samuel Runolinna.
Tere tulemast vaatamat saadet "Märtrite hääl"!
Tere tulemast ka Samuel Runolinna! - Tänan!
Ja Hannu Lahtinen. - Tänan!
Harjutasime siin enne veidi etioopia keelt.
Tegu oli amhara keelega, kus on selline sõna nagu "tenestelli".
Vastab tõele.
Olen selle isegi ära õppinud ja see tähendab: "Kuidas läheb?"
Selle peaks oskama muidugi ka vastata.
Nad ütlevad seal sageli: "Jeesus Getano!"
ehk Jeesus on Issand!
Aamen.
Kuid täna räägime siis Etioopiast
ja Märtrite Hääle sealsest eesliini tööst.
Te mõlemad külastasite märtsis Märtrite Hääle tegevuspaika Etioopias,
kus viimased aastad on valitsenud üsna rahutu olukord.
Eriti Põhja-Etioopias.
Mis seis seal täna valitseb?
Etioopia sai endale 2018. aastal uue peaministri
ja selle võimuvahetuse muudatuste tuultes täna elataksegi.
Tegu on ühe maailma vaeseima maaga,
mis on seda endiselt.
Samas on viimastel aastatel olnud üsna korralik majanduskasv.
Etioopia põhja osas on aga selline koht nagu Tigray,
mis on meediastki läbi jooksnud.
Tigray ja Etioopia keskvõimu suhted pingestusid 2018. aastal
ja tekkis tõsine kodusõda,
mille tulemusena on hukkunud 600 000 inimest.
Lähedal asuv Eritrea on olnud üheks selle konflikti osapooleks.
Märtrite Hääl aitab ka Eritreas raskes seisus olevaid kristlasi,
kellest paljud on põgenenud üle piiri Tigraysse.
Rahutuste alates
tabasid mitmed rünnakud aga ka neid pagulaslaagreid
ja kristlased pidid taas pagema.
Paljud neist on suundunud Etioopia pealinna Addis Ababasse.
Seal Samueliga käies osalesime ka ühel lõpupeol,
kus tähistati jumalariigi tööliste kursuse lõppu.
See oli tõeliselt liigutav teenistus.
Oli imeline näha seda suurt rõõmu
keset kõike seda valu ja kannatusi, mida need inimesed on kogenud.
Isegi, et neil on endiselt palju väljakutseid.
Ühtlasi on selle kõige keskel tekkinud sinna eritrealaste kogudus.
Ja Märtrite Hääl on toetanud ka seda tegevust.
Samuel, sa käisid seal reisil vabatahtliku fotograafina.
Oli see su esimene reis Etioopiasse ja üldse Aafrikasse?
Aafrika on mulle alati huvi pakkunud,
aga see oli tõesti mu esimene reis sinna.
Oli tõeliselt põnev tutvuda tööga,
mida sealsete tagakiusatud kristlaste seas tehakse
ja näha, kuidas evangeelium jõuab nendeni,
kelleni see pole veel jõudnud.
Nii et sellest tööst ja kohalike vahelisest koostööst
oli väga palju õppida.
Samas oled sa vabatahtlikuna käinud kaasas
teistelgi Märtrite Hääle reisidel.
Kus sa oled käinud?
Ma käisin 2019. aastal Põhja-Kaukaasias
ehk siis Venemaa poolsetel aladel Musta mere ja Kaspia mere vahel.
See oli tõeliselt rikastav reis
ja tore oli tutvuda kõige seal tehtava tööga.
- Imeline!
Kuidas sul üldse tekkis huvi tagakiusatud kristlaste vastu
ja mil moel tahad neid toetada?
Misjonitöö on mu jaoks alati olnud oluline ja südamelähedane.
Olen juba lapsest saati kuulnud evangeelsest misjonitööst.
Teine valdkond, kuhu tahan kindlasti panustada,
on need inimesed-hõimud, kelleni on evangeeliumiga raske jõuda
Olen tundnud Hannut juba aastaid
ja ta on ka Misjonikoguduses mitmel korral kõnelemas käinud.
Oleme vestelnud paljudest asjadest.
Olles koos ühel Iisraeli reisil ja jagades Hannule oma elust,
tegi ta ettepaneku,
et võiksin fotograafina ühele reisile kaasa minna.
Sellest see kõik algas
ja nii toimus ka mu esimene reis Kaukaasiasse.
Seekord aga sai siis Etioopias käidud.
See kõik on olnud väga rikastav kogemus.
Teadsin, et õpin seal palju oma isikliku elu jaoks;
koostöö kohta erinevate maade ja Märtrite Hääle vahel
kui kohaliku tegevuse ja tagakiusatud kristlaste kohta.
Nii et igatpidi rikastav reis.
See oli kindlasti väga hea omada vabatahtlikku fotograafi?
See oli meile tõeline palvevastus.
Me tõesti vajame vabatahtlikke.
Nii pildistamisteks, tehnilise poole haldamiseks,
kirjutamisteks kui tõlkimisteks.
Me vajame erinevat abi.
Aeg sellistel reisidel on väga sisutihe.
Me suhtleme inimestega ja kuulame nende tõsiseid lugusid.
Samal ajal on hea, kui teised saavad keskenduda nö köögi poolele
nagu Samuel, kes siis pildistas kõike.
See jättis mulle aega tegeleda kõige olulisemaga.
Kokku aga saab üks hea asi,
nii et oli tore teha meeskonnatööd sellel võrratul reisil. - Oli tõesti.
Märtrite Hääl toetab Etioopia eesliini töötajaid
10/40 teenistuse kaudu.
Mis töö see siis seal on, mida me seal toetame?
Tahaks öelda Etioopia kohta nii palju,
et tegu on kaasaegse misjonitöö edulooga.
Kui vahel küsitakse, kas misjonitööst on ikka mingit kasu,
siis Etioopias on sellest küll väga palju kasu olnud.
Kui mõelda selle töö ajaloole,
siis näiteks 1950'ndatel läksid Soomest Etioopiasse
Anna-Liisa ja Sanfrid Madson.
Nad tutvusid sealse keisriga
ja neile avanesid erinevad uksed kuulutamaks evangeelset sõnumit.
See seeme langes heasse maasse, et kanda tulevikus vilja.
Nii nad siis jagasidki seal Jeesuse õpetusi.
Seda on näha ka Sandfridi hauakivilt Addis Ababas.
Sellest kõigest on sündinud miljoneid koguduse liikmeid
ja seal on üsnagi tugev kristliku koguduse mõju.
Meilt küsitakse sageli, miks me üldse Etioopias tegutseme?
Aga seetõttu, et Etioopial on ka teine pale.
Seal on näiteks 40 miljonit moslemit,
keda evangeelium pole jõudnud veel puudutada.
Kuid 20. sajandi alguses juhtus midagi väga huvitavat
ja ristiusu jõed hakkasid voolama ka moslemite sekka.
Mõeldes, kuidas see kõik algas,
meenutas see mulle Apostlite tegude 9. peatükki.
Saulus oli täis suurt viha
ja teel võtma vangi Jeesusesse uskujaid.
Siis aga öeldakse Apostlite tegude 9:3:
"Kui ta oli sinna minemas ja lähenes Damaskusele,
välgatas äkitselt taevast tema ümber valgus
ja ta kukkus maa peale maha ja kuulis üht häält, mis talle ütles:
Saul, Saul, miks sa mind taga kiusad?”
Aga tema ütles: Isand, kes sa oled?”
Ja hääl vastas: Mina olen Jeesus, keda sa taga kiusad.
Kuid tõuse püsti ja mine linna,
seal öeldakse sulle, mida sa pead tegema.”
See kõik sündis Etioopias.
Nõnda nagu 2000. aasta alguses,
kus imaam Abdulah Karim juhtis ühes mošees parasjagu palvet
ja korraga ilmus sinna üks valgus, mida kõik kohalolijad nägid.
Aga vaid see imaam kuulis häält, mis ütles:
"Ma olen Jumala Sõna ja Vaim.
Kuula raadiost seda ja seda kanalit ning sa kuuled, kes ma olen."
Seal raadiokanalil kuulutati evangeeliumi Jeesusest.
Igal juhul, Etioopia moslemid on hakanud leidma Jeesust.
Ka hakkasid peale Abdulah Karimi pöördumist
pöörduma teised imaamid ristiusku.
Nii on alates 2000. aasta algusest
saanud tuhanded ja tuhanded moslemid kristlaseks.
10/40 teenistus keskendub just nende moslemite võitmisele,
kelleni on inimlikult raske jõuda.
Neile jagatakse evangeeliumi
ja eesliini töötajad teevadki seda, sest see on väga nende südamel.
Teisalt on see kõik väga ohtlik.
Nii valmistame me neid eesliini evangeliste
korralikult ette.
Üks nende kohalikke juhte ütles neile kursuse lõppedes:
"Mitte, juhul kui te sattute tagakiusu alla",
vaid: "Kui te sattute tagakiusu alla", siis tehke nii või nii.
Ta jagas neile selles osas väga praktilisi näpunäiteid.
Need koolitatud tegutsevad
nii oma kodukogudustes, aga ka väljaspool.
Nii näiteks läkitati
nende esimene misjonär sealt kursuselt Jeemenisse.
Kõik teavad,
et vaimses mõttes on Jeemen üks maailma pimedamaid paiku.
Nende esimene läkitatu oli seal peaaegu aasta,
võites kohalikke Jeesusele.
Koju aga naases tsinkkirstus.
Et siis sellist tööd me seal toetamegi.
Toetame eesliini evangeliste ja nende varustamist
ning aitame ka tagakiusatud kristlasi.
See on ühtaegu erakordne töö,
aga samas ka väga ohtlik nagu just äsja mainisid.
Lõuna-Etioopia aladel elab üks silte-nimeline hõim,
keda on kokku u 1,7 miljonit inimest.
See hõim kuulub ka raskesti ligipääsetavate rahvaste hulka
Pea kõik sinna hõimu kuulujad on moslemid.
Hannu, olles aastaid olnud kaasas eesliini evangelistide varustamises,
siis kui pikka aega oled puutunud kokku selle silte hõimuga?
Pakun, et umbes 5 aastat.
Silte hõim on mu jaoks olnud uus kontakt selles mõttes,
et see kuulub nö lõuna-osariikide hõimude sekka.
Lugesin Joosua projekti kohta,
kus räägitakse rahvastest, kelleni pole veel jõutud.
Silte hõim on kui jäänuk kunagisest islamistlikust sultaniriigist
Neil on teatud seos araablastega ja nad räägivad seemi keelt.
Nende seas on põlluharijaid, kaupmehi jne.
Silte hõimu inimesi leidub ka Etioopia pealinnas.
Kuid nagu sa, Sari, juba ütlesid,
siis laias laastus on 100% tegu islami-usulistega.
Mäletan, kuidas 5 aastat tagasi tõusis 10/40 töötajate seas esile palve,
mida ka Psalm 2:8 õpetab:
"Küsi minult, ja ma annan paganad su pärandiks"
Ehk me peame paluma Jumalalt Jeesusele
kõiki maailma rahvaid, keelerühmi ja hõime,
sest Ta on oma kalli vere kaudu lunastanud iga viimse kui inimese
ja nii saab taevas olema inimesi kõigi rahvaste ja hõimude seast.
Nii hakati Etioopias teadlikult palvetama
ka silte hõimu eest
ja Jumal juhtis ühe nende evangelisti nende sekka,
kes võitis ka esimese siltelase Jeesusele.
Täna on selle töö kaudu võidetud u 200 siltelast Jeesusele
ning tegutseb neli kodukogudust.
Meil oli eesõigus näha nelja siltealase ristimisteenistust.
See oli imeline,
kui saime nendega esimest korda võtta koos armulauda.
See oli liigutav.
Nad said salaja ristitud.
Märtrite Hääl kattis selle kulud nagu ka sellele eelnenud koolituse.
Seda kõike selleks, et teha seda turvalisemas paigas
kui nende hõimu seas.
Kuulsite seal mitmeid tunnistusi.
Ka silte hõimu seast.
Mis juhtub, kui silte hõimu liige saab kristlaseks?
Nagu igal pool mujalgi - see on suur häbiasi, kui hülgad islami.
Reedad sellega oma isa, pere, hõimu ja kogu kodumaa
ja see toob kaasa tagakiusu.
Paljud on kogenud selle hinda.
Oleme teinud nendega nii raadiosaateid kui muud.
- See pole lihtne. - Kindlasti mitte.
Samas oli imeline näha,
et paljud soovivad kõigest hoolimata jääda
ja mitte põgeneda.
Tegu on kuiva piirkonnaga, kus paljud on samas põlluharijad.
Nii tahame toetada neid selle kaudu, et osta neile veepumbad,
mille kaudu toetada nende põllu harimist
ja samas aidata neil kuulutada Jeesusest.
- Ehk siis Märtrite Hääl toetab seda? - Just nii.
Lisaks veel nende vaimne jüngerdamine jne.
Samuel, mis sulle nende silte hõimu inimestest
meelde jäi?
Nägite ju nende ristimist ja võtsite koos armulauda.
See oli imeline.
Kohale jõudes oli seal ruumis vähemalt paarkümmend meest,
kes hakkasid me tervituseks laulma ja plaksutama,
tehes seda vähemalt 5 minutit.
See oli tõeliselt imeline.
Läksime seejärel ristimisteenistusele
ja peale seda võtsime koos armulauda.
Kõik need hetkel olid erilised,
aga mulle jäi eriliselt meelde,
kuidas kuu tõusis õhtul sealt banaanipuude tagant
ja kuidas ma siis seal kuuvalguses nende meestega vestlesin.
Läksin nende kolme mehe ligi
ja mingil põhjusel tahtsin kallistada ühte neist.
Ta kallistas mind vastu,
pani oma pea mu õlale ja hakkas nutma.
Ehk siis, nad maksvad oma usu eest ikka väga kõrget hinda oma elus.
Kuid me saime palvetada üheskoos ja see oli tõeliselt liigutav hetk.
Saite te mingi ühise keele kaudu suhelda
või vajasite siiski tõlki?
Tõlki meil polnud, aga palve on kui ühtne keel
ja keegi neist meestest oskas ka veidi inglise keelt,
nii et saime kuidagi hakkama.
Sageli sõnatutel sõnumitel
on isegi suurem tähendus kui sõnalistel.
- Sellised olukorrad on tõesti väga unikaalsed.
Tegite oma reisi käigus ka mitmeid intervjuusid,
kuuldes nende kaudu mitmeid imelisi tunnistusi.
Kellest tahaksite meile rääkida?
Kui mõelda ka neile, keda me Märtrite Häälena toetame,
kes kogevad oma usu tõttu tõsiseid katsumusi,
siis mõtlen näiteks õde Kebene peale, kellest oleme varemgi rääkinud.
Oli tore näha teda jälle.
Kohtasime teda esimest korda 2019. aastal ühes haiglas,
kus ta oli väga kõhn ja kehvas seisus.
Küsisin tookord tema loo kohta.
Ta on pärit väga tugevast islamiusulisest hõimust
ja ta ise oli väga tugev moslem.
Ta palvetas viis korda päevas,
kuniks kuulis kord palve ajal häält, mis ütles: "Need palved ei aita sind.
Mina olen tee, tõde ja elu."
See viis ta olukorda,
kus talle küll öeldi, et ta peab pöörduma tagasi islamisse,
aga ta ütles, et ta ei saa naaseda pimedusse,
kui on leidnud valguse.
Tal ei võimaldatud enam oma õpingutega jätkata,
teda peksti ja ta pidi põgenema.
Mõtlesime temaga kohtudes, kuidas teda aidata?
Aitasime tal rajada oma väikese kohviku,
mida ta on kenasti töös hoidnud ja mis on hoidnud tal elu sees.
Nüüd aga on Kebene elus uus etapp.
Vastavalt sealse maa kommetele
on ta vaimulikud ema ja isa leidnud talle
kena kristlasest noormehe.
Nad on küll ülivaesed,
sest kohviku pidamisega ei teeni suurt midagi.
Nii tahame Märtrite Häälena teha veel ühe lisasammu nendega
ja korraldada neile pulmapeo.
Ei midagi suurejoonelist, aga ilusad pulmad siiski.
Ühtlasi tahame sisustada nende kodu mööbliga
ning maksta mõned kuud ette ka nende üüri,
et nad saaks jalad alla.
Kui oleksin ise samas seisus, oleks see ikka kena küll. - Muidugi.
Teine inimene, kellega kohtusin, oli vend Abdi,
keda 2000. aasta alguses ristiti sellises õlitünnis.
Seda väga ohtlikus Kirde-Etioopia piirkonnas,
kus islam valitseb väga tugevalt.
Abdi ise on endine moslem.
Kohtasin teda mõned aastad tagasi ja olin juba unustanud kogu loo,
samas kui Abdist oli saanud võrratu jumalamees.
Ta juhtis kõiki eesliini evangeliste
ja jälgis, et töö läheks edasi ning kodukogudused saaksid rajatud.
Nii oli tore veeta temaga terve päev.
Vend Muhamed ütles Abdi kohta:
"Plaksutasin kõrval käsi,
kui Abdit peksti nii julmalt, et kõik arvasid, et ta on juba surnud."
Ta visati seejärel kuhugile koopasse,
kust keegi leidis ta ja tõi ta tagasi ellu.
Abdi väikest 4-aastast tütart vägistati ja toimus palju muud halba.
Kuid Abdist voolab enneolematu rahu, mis on minu jaoks tõeliselt kõnekas,
kui mõelda, kui raske ta elu on.
Kohtasime teda uuesti selle reisi käigus
ja Samuel tegi temast ka pilte.
Sel viimasel pildil tuli Abdi tervitama meid,
kui viibisime pealinna lähedal.
Küsides, kuidas tal läheb,
vastas ta, et on saanud rajada uusi kodukogudusi,
mis asuvad mošeede lähedal.
Samas tegi ta pluusi eest lahti ja näitas, kuidas teda on jälle pekstud.
Need on need me eesliini evangelistid.
Nüüd aga vaatame lühivideo kolmandast tagakiusatavast,
kellest Hannu hiljem rohkem räägib.
Olen Momina Ibrahim ja ma elan Etioopias.
Mu vanemad on moslemid, mistõttu kui võtsin ristiusu vastu,
kogesin, et pole lihtne olla kristlane, kui su vanemad on moslemid.
Mu vanemad ründasid mind palju kordi,
valades esimesel päeval mulle keeva vett kaela.
Järgmisel päeval peksid nad mu paremat õlga relvaga
ja see oli väga valus.
Nad vihkasid mind täiega.
Nad ütlesid, et ei taha mind enam näha
ja ignoreerisid mind.
Nende silmis olin kui rämps; kui midagi väga räpast.
Nad ei taha mäletadagi, et olen nende tütar.
See oli siis Momina -
armas ja õrn noor neiu, kes hakkas intervjuu ajal nutma.
Ta on alles lühikest aega olnud kristlane,
pärinedes moslemite kodust.
Kogenud vägivalda ja hülgamist.
Oleme kohalike abiga aidanud tal saada hingehoidu
ja leida endale korteri turvalisemas piirkonnas.
Nähes sel pildil Momina rõõmsat nägu
oleks ju tore sellise noodiga see lugu ka lõpetada.
Kuid asjad ei lähe mitte alati nii.
Sain paar-kolm kuud tagasi hädakõne ühelt sealselt sõbralt,
kes on Mominat aidanud.
Momina oli saatnud talle sõnumi:
"Ei saa enam kontakteeruda, sest mind rööviti ära."
Keegi pole teda leidnud ja meil pole temast vähimatki elujälge.
Nii pole meil aimugi, kas ta veel elabki või mitte.
See kõik näitab, kui ohtlik see olukord on
ja millist elu me sealsed sõbrad elavad.
Nii et kandkem Mominat oma palveis.
Me palveid läheb tõesti tarvis.
Samuel, mis sulle meelde jäi?
Üks moslemi mees,
kes oli valmis minema üht kirikut maha põletama,
aga kellele Jumal ilmutas end tee sinna.
Ta nägi, et kirik juba põleb,
mispeale ta sõber kohkus ja pani jooksu,
sest ta arvas, et kirik juba põleb.
Kõige selle protsessi käigus sai ta endale Piibli, sai usklikuks
ja suutis ka kogu oma pere juhtida Jeesuse juurde.
Kõik need, kes olid enne moslemid.
Erakordsed tunnistused,
millest võime hiljem kuulda Märtrite Hääle raadiosaadetes.
Te reisil oli kaasas ka kirjanik Danielle Miettinen,
kes kirjutab parasjagu raamatut:
"Aafrika tähed - salajane kogudus džihaadi varjus".
Märtrite Hääl ise annab sügisel selle raamatu välja.
Te aga nägite selle raamatu valmimise köögi poolt.
Mida teil oleks lühidalt selle kohta öelda?
Eks need intervjueeritavad olid vahel segaduses,
kui Danielle püüdis astuda nende olukorda,
küsides isegi kardinate värvi ja mille iganes muu kohta.
Nad ei mõista, et me siin Soomes
ei tea nende maailmast suurt palju midagi,
kuid Danielle püüab seda siis kirjeldada.
Kuid need lood on väga liigutavad - otsekui Apostlite tegude raamatust,
kus Jeesus ilmus inimestele ja muutis nende elu.
Isegi, et selle hind on kõrge.
Mõeldes ühele mehele, Saidile, kellest ka raamatus juttu,
siis teda intervjueerides nutsime ikka mitmeid kordi,
sest need on nii tõsised lood.
Seal oli üks teine mees, keda pidime minema intervjueerima,
kuid ta rööviti ära.
Ja üks kolmas mees tuli intervjuule verisena,
sest teda oli tee peal rünnatud .
Kuid sügisel ilmub siis võrratu raamat:
"Aafrika tähed - salajane kogudus džihaadi varjus".
Jääb vaid paluda,
et kõik selle raamatuga seonduv kulgeks hästi.
Siin aga üks teine uus raamat: "Kui usk on keelatud -
40 päeva eesliinil tagakiusatud kristlastega."
40 erakordset lugu eripaigust üle maailma,
kus on tõsiseid tunnistusi,
aga ka lugusid Jumala väest ja imelisest abist.
Raamat on tellitav me kodulehelt ja see maksab 25 eurot.
Sealt saate ka tellida tasuta Märtrite Hääle ajakirja.
Suur tänu, head sõbrad - Samuel ja Hannu!
Aitäh, et olite me saates.
Tänan! - Aitäh!
Tõlge: Anne-Ly Raukas