MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Märtrite Hääl korraldab oma toetajatele huvitavaid reise.
Neid korraldatakse ka Krakowisse,
mille raames külastatakse ühtlasi kunagist Auschwitzi koonduslaagrit.
Nii pole tegu vaid tavaliste turismireisidega,
vaid neis mängib olulist rolli ka vaimne tasand.
Mari Palomäki jagab tänases saates neist reisidest ja nende tähendusest.
Tere tulemast vaatama saadet "Märtrite hääl"
ja tere tulemast ka mu hea sõber ja kolleeg Mari Palomäki!
Tänan Sari!
Paljud on küsinud me käest, kas me oleme õed?
Ütleme siis, et mitte päris õed, aga õed Kristuses. - Just nii.
Ja me oleme ka Märtrite Hääle õed. - Just nii.
Täna aga räägime siis
Krakowisse ja Iisraeli korraldatavatest lugejate reisidest,
keskendudes eelkõige Krakowile ja Auschwitzile.
Sa, Mari, oled korraldanud neid reise juba väga pikka aega - pea 10 aastat.
Käisin isegi möödunud sügisel sellele Krakowi-Auschwitzi reisil
ja pean tõdema, et see oli tõeliselt tähendusrikas reis.
Kuid vaatame seda kõike siis lähemalt.
Seda nimetatakse Lootuse-tuuriks (ingk. k. Hope Tour).
Kust sul üldse tekkis idee
viia soomlasi Krakowisse ja Auschwitzi?
Ma ise käisin elu esimest korda Auschwitzis
2013. aasta augustis ehk pea 10 aastat tagasi.
Tegu oli "Käsikäes"-reisiga,
kus osalesid nii juutidest kui sakslastest noored
ja ma olin ainus, kes polnud ei juut ega sakslane.
Need noored olid esimese nädala olnud Saksamaal
ja tulid seejärel Krakowisse, kus ma siis nendega liitusin.
Nendega koos käisimegi 2-päevasel Auschwitzi koonduslaagri tuuril.
See reis jättis mulle nii sügava mulje
ja ühtlasi kogesin ka, et Jumal tahab,
et ma juhiks selliseid reise edaspidi Soomest.
Ja sealt see kõik algas? - Just nii.
Ja nüüdseks oled teinud neid 10 aastat.
Jah, 10 aastat. - Võrratu!
Krakow on imeilus linn.
Möödunud sügisel seal päikese käes olles
tulid selle parimad küljed esile.
Ühtlasi on see ainuke Poola linn,
mis pääses II Maailmasõjast sisuliselt purustusteta.
Kuidas sa kirjeldaksid Krakowit?
Krakow on ilus, ajalooline linn,
kus enne II Maailmasõda elas u 70 000 juuti,
kellest vaid u 2000 jäid holokaustis ellu.
Täna elab seal u 750 000 inimest, kellest vaid 1000 on juudid.
Enamus neist on kohalike sekka nii ära sulandunud,
et vaid 200 neist peab end kuuluvat juudi kogukonda.
Sel linnal aga on väga huvitav ajalugu,
sest see on ainus Poola suurlinn, mis ei hävinud II Maailmasõja ajal.
Seal asub kuulus Ksiazat Czartoryskich kunstimuuseum,
kus asub ka Leonardo Da Vinci kuulus maal "Daam hermeliiniga".
Ühtlasi on Krakowis palju teisi ajaloolisi hooneid.
Mu enda jaoks on seal eriliseks paigaks
endine juutide kvartal, kus on kogeda mineviku hõngu.
Seal kuuleb klezmeri muusikat ja on palju juudi restorane.
- Selgita palun korraks, mis see klezmer muusika on?
Tegu on juutide rahvamuusikaga,
mida mängitakse palju Jeruusalemmas,
aga mida kuulsime siis Krakowiski palju.
Ilus muusika.
Paljude Krakowi hoonete pealt
võib endiselt veel leida juudikeelseid tekste,
mis räägivad sellest ajaloost, mida see linn on näinud.
Ja seal on palju, mida näha. - On.
II Maailmasõja sündmused on talletunud paljude meeltesse.
Neist on tehtud palju filme ja saateid
ja kirjutatud suurel hulgal raamatuid.
Üks selline tuntud film on "Schindleri nimekiri".
Film jälgib juutide olukorda Poolas holokausti ajal
ja seda kuni II Maailmasõja lõpuni.
Sinu korraldatud reiside ajal käiakse ka Schindleri muuseumis.
Kes oli Oskar Schindler?
Ja räägi veidi ka sellest muuseumist.
Oskar Schindler oli saksa ärimees, kes sündis tolleaegsel Ungari alal,
mis täna kuulub Tšehhi alla.
Ta sai tuntuks tänu sellele,
et ta andis oma tehastes u 1200-juudile tööd.
Ja kuigi ta elas ühtpidi üsna vastuolulist elu,
on ta siiski tuntud selle poolest, et ta aitas juute
ja päästis päris paljude nende elud.
Film "Schindleri nimekiri" tuli välja 1993. aastal
ja me soovitame selle kõigil me tuurile tulijail
enne reisi ära vaadata.
Schindler on maetud Jeruusalemma, Siioni mäe jalamile
ja see on tänapäeval ka üks turistide külastuskohti.
Talle on pandud ka nimi "Õigena erinevate rahvaste seas"
ja tema pilt on leitav Yad Vashem'i muuseumi katusel.
Ta on üks üle 20 000-inimesest, kes aitasid päästa juute.
Mainisid ennist ka poolakate arvu...
Kui õigesti mäletan, siis kõiki kokku oli 20 000 inimest
ja 1/4 neist olid poolakad, kes aitasid juute.
Ja nende nimed on kõik
Yad Vashemi muuseumis ära mainitud? - Jah.
Nii et tõeliselt tähelepanuväärne lugu.
No üks selle reisi sihtpunkte,
mis oli kindlasti ka kõige šokeerivam,
on Auschwitzi koonduslaager
ja sealt edasi veel mõned kilomeetrid ühed teised Auschwitzi alad.
Seal mõrvati II Maailmasõja ajal üle miljoni inimese.
Lausa uskumatu hulk, mida on raske isegi mõista.
Samas muutus see seal käies palju reaalsemaks.
Auschwitzi koonduslaager on tänaseks muidugi muuseum,
mis kuulub ka UNESCO maailmapärandite nimekirja
Miks aga on üldse oluline külastada sellist kohutavat paika?
Hea küsimus.
Mäletan omaenda esimest külastust sinna Auschwitzi koonduslaagrisse.
Ühtlasi aga meenub mulle igakord, kui seal bussist välja astun,
kui kohutav koht see on
ja samas, miks me viime sinna inimesi.
Olles oma esimesel reisil seal koos juutide- ja sakslastega,
kes käisid kõik need kohad üheskoos läbi,
läksime me ühte barakki.
Kui õigesti mäletan, oli see 5. barakk, 2. korrus.
Seal oli väga palju juutide juukseid.
Sealgi need saksa ja juudi noored käisid ikka käsikäes,
kuid mingil hetkel läks üks juudi tüdruk ühte nurka nutma
ja saksa tüdruk jäi sinna üksi seisma.
Kui me siis õhtul juhtunu üle arutlesime,
ütles see juudi tüdruk,
et ta ei suutnud enam sel saksa tüdrukul käest kinni hoida,
kuna ta teadis, et seal kappides olid paljud temagi sugulaste juuksed.
Teisalt ütles see saksa tüdruk:
"Jooksin välja ja hüüdsin: "Jumal, kus Sa küll olid,
kui minu rahvas juutidega selliselt käitus?"
Ma ei saanud sellele kohe vastust,
aga teie, juudid, oletegi see vastus
selle läbi, et tulite meiega siia laagrisse."
Sealt reisilt jäi mällu mitmeid teisigi rusuvaid aspekte,
mille eesmärgiks oli andestamine.
Samas peegeldas see minevikust juutide tohutut valu ja kaotusi;
seda, mida nad olid läbi elanud
ja kuidas paljud ka surid holokausti tõttu.
Teisalt kogesid need saksa noored sügavat valu.
"Miks mu rahvas tegi midagi sellist?"
Nende häbi ja valu on ühtpidi sama suur,
kui juutide kaotusvalu.
Samas õpetas see reis mulle midagi andestuse kohta,
mida need noored selle reisi ajal kogesid.
Anda andeks ja minna üheskoos edasi.
Minnes sealsetesse gaasikambritesse,
siis mu ees käisid üks juudi ja üks saksa tüdruk.
See saksa tüdruk leidis ühe punase lille,
mis oli tõenäoliselt ainus seal koonduslaagris
ja kinkis selle ühele juudi paarile, mispeale nad kallistasid.
See liigutas mind.
Nii nagu mind liigutas seegi,
kui seal laagris ringi käies
kandis üks saksa tüdruk selja peal Iisraeli lippu
ja üks juudi tüdruk saksa lippu.
Käsikäes.
See on see, mida Jeesus tahab, et igaüks meist teeks -
armastaks oma vaenlasi.
Pealegi sünnib tõeline ühtsus vaid Jeesuses, meie Messias.
Ehk siis minevikku on ka oluline tagasi vaadata
ja käia neid asju läbi,
et suuta andeks paluda ja andeks anda,
nagu need noored ka kindlasti seal reisil tegid.
Just.
Ühtlasi näha, kuidas tuhast võib tärgata uus lootus.
Vaatamata kõigile sealsetele mahapõlenud hoonetele,
kus on veel vaid korstnad püsti,
näed sa ometi neid noori käimas seal käsikäes,
üksteist armastades ja üksteisele andestades.
See reis puudutas mind väga.
Näha, mida Jumal võib teha surmavarjuorus.
Sama seis, mida Hesekiel nägi seal surnud luude keskel.
Ta nägi seal ikkagi tulevikku.
Nagu Piibliski öeldud,
et Jumal saab muuta needuse õnnistuseks.
Isegi, kui see ei tule alati lihtsasti, vaid ka valu ja pisarate kaudu.
Tundub, et selle looga on sama.
Mäletan, kui olime seal töölaagris
ja seal talutati üht vana meest, kes oli holokaustis ellu jäänud.
Ta nägi meie gruppi,
kellel kõigil olid ühesugused T-särgid seljas
ja see päevi näinud mees küsis mu käest:
"Miks te toote neid gruppe siia?
Mis selle motiiv on?"
Nii sain rääkida talle armastusest,
mida Jumal on andnud nii meile kui kogu me grupile
ja sellest, et tahame jagada kõigiga lähiajaloos toimunust.
Mispeale see vana mees ütles,
et austab ja õnnistab meid kogu südamest.
Nii et on tore näha neid kalleid juute veel tänagi seal laagripaigas.
Samas on see ka väga šokeeriv koht.
Käisime seal erinevates barakkides,
kus ühes oli tohutult suur hulk juukseid nagu juba mainisid.
Teises oli tohutu hulk jalatseid.
Teises kohas jälle kohvrid, kus olid inimeste nimed peal.
Samas oli see hulk vaid väike osa sellest,
kui palju inimesi ja asju sealt laagrist tegelikult läbi käis.
Mõni inimene on lausa öelnud, et ta on nii tundlik,
et ta ei suudakski sinna minna.
Mida sa sellisele inimesele ütleksid?
Ütleksin, et meie korraldatud reisid on kui lootuse-reisid,
kus loeme ka Piiblit ja vaatame,
mida Jumal meile tõotab ka peale selliseid süngeid aegu.
Seda, et tuhast võib tõusta uus elu ja tulevik.
Jumal teinud neil reisidel ka rohket liitmistööd.
Jumal on viinud seal inimesi kokku, kellest osad on ka abiellunud.
Nii et Jumal võib luua ka midagi ilusat selle keskel.
Ja teisalt, kogu see karmus ja julmus,
mis kasvas ühe inimese kaudu nii suureks
nagu seda ka Auschwitzi suurel territooriumil näha on.
Samas on Jumal uut tegev Jumal
ja ma usun, et igaüks, kes on käinud me reisidel,
on öelnud, et see on olnud seda väärt.
Teisalt on muidugi tõsi seegi, et tänapäeval õpetatakse,
et holokausti pole kunagi toimunudki ja juute pole kunagi tapetud.
Seetõttu tuleb see kasuks meile kõigile
käia vaatamas, mida need inimesed seal läbi elasid.
Ühtlasi aitab see ka oma elu näha ühest uuest vaatenurgast,
mistõttu see on oluline neid asju meelde tuletada.
On tõesti.
Iga reis, mida oleme selle 10 aasta jooksul teinud,
on osutunud paljudele suureks õnnistuseks
ja olnud tõesti silmi avavaks kogemuseks.
Kui mõelda oma esimesele reisile, kus olin koos juutide- ja sakslastega,
siis pean tõdema,
et ma tundsin isegi viha sakslaste vastu
mõeldes seal ringi käies:
"Kuidas te küll saite juutidele midagi sellist teha?"
Kui aga nägin siis nendevahelist armastust, ühtsust ja andestust,
mõistsin, et mul on neilt väga palju õppida,
sest nad olid valmis andestama.
Ja see on sõnum ka Soome rahvale ja kristlastele.
Siinkohal aga vaatame lühikese video sealt Auschwitzi koonduslaagrist,
kus Minna Pollari jagab oma mõtteid-tundeid seal kogetust.
Minna Pollari, sa oled olnud osa
Märtrite Hääle korraldatud Lootuse-reisist,
mille raames külastasime esmalt Auschwitzi koonduslaagrit
ja seda ümbritsevaid paiku.
Me seisame siin praegu barakkide taustal.
Mis mõtteid kogu see tuur on sinus tekitanud?
Selline tunne on, et ajalugu saab elavaks.
Mind on alati huvitanud II Maailmasõja lood
ja kuidas kõik need asjad tegelikult sündisid.
Kuigi ega see veel väga kohale ei jõua
ja küllap läheb kõige setitamiseks veel vähemalt nädal.
Ehk siis mõtteainet on küllaga.
Kui mõelda sellele,
et siin hukati mitmeid tuhandeid või tegelikult üle miljoni inimese,
siis see paneb ikka mõtlema. - Nii on.
Eks iga rahva seas ole oma häid ja halbu külgi.
Nii teame ka, et sakslastel on palju hästi toimivaid süsteeme.
Samas aga, kui sellest saab kurjuse tööriist,
siis on lausa uskumatu, mida kõike see võib korda saata.
Alates kõigist neist riiete, kellade, juuste ja muude asjade kogust,
mis on lausa enneolematud.
Me ei räägi siin vaid kümnetest või sadadest asjadest,
vaid sadadest tuhandetest ja miljonitest asjadest.
Oskad sa ka öelda,
kuidas kõik siin nähtu-kogetu võiks mõjutada su usu- ja palveelu?
Võib-olla see kinnistab veelgi enam "Meie Isa palve" seda osa,
kus palutakse: "Las Su tahe sündida nõnda kui taevas, nõnda ka maa peal.
Ehk siis mõte sellest,
et Jumala tahe iga rahva ja maa osas on siiski hea.
Ehk siis palve, et Jumala tahe võiks sündida.
See ainulaadne Märtrite Hääle reis tuleb jälle eeloleval sügisel -
30. august - 3. september, 2023 ehk tegu on 5-päevase reisiga.
Sa, Mari, juhid seda reisi koos pastor Martti Kallionpääga.
Palju juba rahvast on kirja pannud ja kas veel saaks liituda?
Ütleme nii, et pool seltskonda on juba koos,
aga veel jõuab liituda.
Samas tasub kiirustada, sest tegu on populaarsete reisidega.
Seekord külastame ka üht ainulaadset soolakaevandust,
kus me pole varem käinud.
Teise uue asjana on aga õhtune laevasõit jõe peal,
mis kõik kuulub reisihinna sisse.
Kogu reisi vältel on soomekeelne tõlge igas kohas, mida külastame.
Nii et isegi, kui ei oska inglise keelt, on kõik tuurid ka soome keeles.
Sul on ka üks raamat kaasas.
Ütlesid, et tahad sealt meile ühe luuletuse ette lugeda.
Räägi aga ka veidi selle taustast. Kes on selle autor jne.?
Selle luuletuse autor on Zsuzsanna Bajayne,
kes elas üle kohutavaid asju,
kui ta isa Auschwitzi koonduslaagris suri.
Seal Auschwitzi koonduslaagris asub ka
ungarlaste poolt annetatud rongivangun.
Nii kirjutas ta luuletuse "Palve isa eest".
Ma tunnen Zsuzsannat ka isiklikult ja ta on imeline inimene.
Aga need kohutavad mälestused ei kao ta elust kunagi.
Nii ongi ta põiminud need kõik luuletusse "Palve isa eest".
Isa, tulin su juurde, sest leian su kindlasti
Tee kivid ja tolmgi räägivad, tundub, et needki mäletavad
Barakk, tarad,
raudtee rööpad ja vagunid
Nägin, kuidas läksid sinna sisse
Olin su laps, su väike tütreke
Kelle südames endiselt igatsus su järele
Tõusku mu palve taeva poole
Nõnda kui suits, mis tõusis igaviku poole
Zsuzsanna on tänaseni veel elus ja elab Budapestis,
olles üks neid kalleid inimesi, kes on kogenud holokausti õudusi,
kuid jäänud seal siiski ellu.
Aitäh selle luuletuse eest!
Mari, sa oled ühtlasi korraldanud
populaarseid "Üks uus inimene"-reise Iisraeli.
Kus selline nimi pärineb?
See pärineb Efeslaste kirja 2. peatükist.
mis räägib saatana rajatud vaheseina maha lõhkumisest
ja sellest, kuidas Jeesus toob me südameisse tõelise rahu;
kuidas vihamehed lepivad ära ja suudavad armastada üksteist.
See nimi on ka selles mõttes tähtis,
et me tahame külastada
nii araablastest juutide kui messiaanlike juutide kogudusi.
Tahame näha sealset usklike argipäeva
ja külastada ka sealseid pühasid paiku.
Oleme juhtinud neid reise al. 2014. aastast
koos Märtrite Hääle tegevjuhi Hannu Lahtineniga
ja need on olnud tõeliselt õnnistatud reisid.
See uus Iisraeli reis on tulemas juba nüüd, aprillis
ja see on vist juba üsna täis? - On tõesti.
Kuid 2024. aastal toimub meil 10-aastapäeva reis
ja sinna on piisavalt vabu kohti.
Ühtlasi räägime neist reisidest aja jõudes veel lähemalt.
Loodetavasti saame seal ka filmida midagi.
Ütlemata tore!
Nii et tasub jälgida erinevaid Märtrite Hääle allikaid.
Sel aastal on Iisraeli grupp juba täis,
aga järgmisel aastal on üks võrratu reis tulemas
ja küllap sealt veel edaspidigi. - Just nii.
Mari, sa oled reisijuhina asendamatu
ja Krakowi reiski andis tohutult head tagasisidet
ja inimesed olid väga, väga rahul.
Rõõm kuulda.
Tahaksin saate lõpuks tutvustada veel üht raamatut,
mis haakub veidi tänase teemaga.
"Rotterdami viimane juut".
See räägib just sellest samast asjast - II Maailmasõja ajal toimunust.
See on ühe juudi pere lugu keset tagakiusu ja kõike toimunut
ja sellest, kuidas Jeesus sellest perest kinni hakkas,
nii et neist said messiaanlikud juudid.
Raamat maksab 20 eurot
ja see on tellitav: www.marttyyrienaani.fi/kauppa
Kui teil aga ei käi veel Märtrite Hääle tasuta ajakirja,
siis sedagi saab tellida: www.marttyyrienaani.fi
Ajakiri ilmub üle 2 kuu, mille vahepeal ilmub uudiskiri.
Ajakiri jagab infot kristlaste olukorrast üle maailma
ja ma soovitan seda soojalt.
Suur tänu Mari selle toreda intervjuu eest!
Oli põnev saada taustainfot nii Krakowi kui Iisraeli reiside kohta,
nii et uute reisideni!
Teeme nii ja oli tore olla siin. Aitäh!
Aitäh teilegi, kes te meid vaatasite
ja näeme taas järgmisel korral!
Olge õnnistatud!
Tõlge: Anne-Ly Raukas