MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Märtrite Hääle tegevjuht Hannu Lahtinen
külastas Filipiinide lõuna osa.
Lisaks kaunitele liivarandadele
sai ta ka osa kohalike karmist reaalsusest,
mis kätkeb vaesust, slumme ja ohtu saada röövitud.
Piirkonna kristlasi, tavakodanikke ja välismaalasi
hoiab hirmu all Abu Sayyafi terrorirühmitus.
Hannu Lahtinen räägib meile täna Lõuna-Filipiinide kristlaste olukorrast
ja sellest, kuidas Märtrite Hääl neid aitab.
Tere tulemast me tegevjuht, Hannu Lahtinen!
Tänan!
Oleme sageli alustanud oma saateid mõne Piibli kirjakohaga
ja see on olnud väga hea.
Mõeldes sellele, et räägime täna Filipiinidest,
siis on sul ehk mõnda erilist kirjakohta,
mis haakuks su meelest hästi selle piirkonnaga?
Esimene kirjakoht, mis meenus,
on 1 Korintlastele 16:9, kus Paulus ütleb:
"Sest mulle on siin avanenud uks suureks ja tõhusaks tööks,
ent vastaseid on palju."
Väga hea kirjakoht,
sest tundub, et peale seda, kui naasesid Filipiinidelt
ja me oleme rääkinud neist asjadest,
siis tundub küll,
et uks suureks ja tõhusaks tööks on avanenud,
kuid samas ongi ka palju vastuseisu.
Nii nagu paljudes teisteski kohtades, kus toimetame.
Kui paljudes maades sa oled käinud?
Seda peaks lausa arvutama, aga pakun, et umbes 60'nel maal.
Või veidi pealegi.
- Aga mitmendat korda Filipiinidel?
See oli mu esimene kord minna sinna.
Külastades Filipiinide lõuna osa,
sarnanes see üsna paljuski Indoneesiale.
Keel tundus sarnasena,
kuigi seal on vist oma keelemurded, mis põhinevad malaisia keelele.
Kogu see elamine seal ja inimesed olid väga sarnased,
nii nagu tegelikult kogu maastik ja looduski.
- Nägid Indoneesia moodi välja? - Jah.
Meil on siin taustaks maakaart,
kus on näha, et nad asuvadki kui Indoneesia ülaosas,
mis ongi kõik kui sama piirkond.
Filipiinid on soomlaste jaoks üsna tuntud sihtpunkt
ja paljud on seal reisil käinud.
Millist taustainfot oleks sul meile selle saareriigi kohta jagada?
Nii on, et kui mõelda Filipiinidele,
siis meenuvad kohe erinevad reklaamid
imeilusate liivarandade ja looduskaunite paikade kohta.
Nii et turistina on need kindlasti meeliköitvad kohad.
Kuid Filipiinidest avaneb ka teine pilt.
Ma ise liivarandasid ei näinud, kuigi sooja kogesin küll.
Kuid see teine pool Filipiinidest,
nii nagu paljudes teisteski arengumaades, on see,
et seal on super rikkaid inimesi, kelle jaoks kõik on võimalik,
kuid suur osa inimesi on siiski vaesed.
Räägitakse lausa, et juba 50-75% filipiinlastest
elab vaesuses.
Nii et paljude kaunite liivarandade taga
peitub ka rohkesti kurbust.
Kui mõelda näiteks laste olukorra peale,
siis seal esineb rohkesti laste kuritarvitamist.
Vanemad lasevad raha saamise nimel juba üsna väikesi lapsi kuritarvitada.
Nii et rahapuudus ja vaesus mängib selles suurt rolli.
Seetõttu olen ka isiklikult Filipiinide olukorda palju jälginud,
kuigi see teema on jõudnud ka rahvusvahelisse meediasse.
Filipiinide endine president Rodrigo Roa Duterte
oli üsna karmi käega vend, soovides lüüa korra majja,
kuna seal on väga palju ka narkootikumide tarvitamist.
Narkootikumide tarbimise eest saab surmanuhtluse
ja selle vastu käib pidev sõda.
Tuhanded vaesed inimesed
on saanud politseiga kokkupõrgetes surma.
Paljud lapsed on näinud pealt,
mida nende vanematega narko-haarangutes tehti
ja jäänud seetõttu orbudekski.
Isegi lapsi on tapetud, nii et sealne tegevus on armutu.
Üks asi veel, mis Filipiine puudutab
ja igal aastal ka ilmateadetest läbi jookseb,
on suured keeristormid.
Kuidas neid nimetataksegi? - Taifuunideks.
Just nimelt - taifuunid.
See on täiesti meeletu, kui võimsad need on!
Vaadates Filipiinide kaarti,
siis nad asuvad ju kohe ookeani ääres,
mistõttu sealt need taifuunid vabasti tulevad.
Suhtlesin sel teemal ka kohalikega,
öeldes, et see on miski, mille poolest Filipiine tuntakse.
Nad ütlesid, et need on tõesti kohutavad,
aga samas nad on õppinud elama nendega.
Sellega, et need tulevad ja hävitavad,
aga samas läheb elu jälle peale seda edasi.
Filipiinide põhiusundiks on katoliiklus,
mis on tingitud sellest,
et Filipiinid olid 350 aastat Hispaania koloonia.
Samas aga on seal ka palju kristlasi,
mistõttu milline on siis Märtrite Hääle eesmärk seal?
Algul võib tunduda tõesti, et meil pole seal midagi teha,
kuna Märtrite Hääle põhieesmärk on ju aidata tagakiusatud kristlasi.
Filipiinidel on palju saarestikke, kus 65% elanikest on katoliiklased
ja kus samas on palju ka evangeelseid kristlasi.
Nii arvataksegi tihti,
et kogu maa näol on tegu kristliku maaga.
Kuid riigi lõuna osas, kus on palju suuri saarestikke,
jõuab tegelik reaalsus kohale ja seal ma ka käisin.
Seal muide polnud suurt palju turiste näha.
Ma arvasin, et neid jagub iga nurga peale,
kuid ma ei näinud seal ühtki turisti.
Ühtlasi ei soovita välisminister sinna mingit reisimist,
sest see on ohtlik ala, kus on pommide plahvatamise oht jne.
Nii et need on need piirkonnad,
mis sobivad Märtrite Hääle jaoks väga hästi.
Seal kohtab väga tugevaid islami liikumisi
ja seal on ohtlik.
Nii on ka kristlaste tagakius seal vägagi reaalne.
Ma ei tea, kas sa mäletad,
aga see oli 2000. aasta ülestõusmispühade ajal - 23. aprillil,
kui tõsiselt relvastatud Abu Sayyafi terrorirühmitus
ründas mootorpaadiga ühte saart
ja võttis sealt ühest turistide puhkepaigast
21 inimest pantvangi.
Nii muutus ühel hetkel tore õhtu
totaalseks elumuutuseks nende inimeste jaoks.
Nende inimeste seas oli ka kaks soomlast.
Mäletan seda enam kui hästi,
sest uudistes räägiti sellest väga palju.
Seal oli ka kaks soomlast - Risto Vahanen ja Seppo Franti.
Jälgisin isegi seda lugu, mis toimus ju juba nii ammu,
aga mis samas oli nii tõsine, et on siiani meeles.
Neid hoiti pantvangis 140 päeva ja osa neist ka tapeti.
Liibüa juht käis nende vabastamise nimel
läbirääkimisi pidamas.
Ka käis Soome välisminister koha peal.
Need pantvangid viidi ühele saarele, mis oli täiesti moslemite võimu all.
Seal on lisaks Abu Sayyafi rühmitusele
teisigi sarnaseid rühmitusi.
Need on Talibani ja al-Qaida tütar-rühmitused,
mis võitlevad selle nimel, et islami usk ja valitsus saaks võimule
Seetõttu esineb seal ka pommiplahvatusi ja terrorirünnakuid.
Kristlaste elu tehakse väga raskeks ja nii mõnigi neist on ka tapetud.
Nii et see on selline koht, kus Märtrite Hääl saab tegutseda.
Oleme palunud, et Jumal avaks meile just neid uksi,
kust Ta tahab, et me sisse läheks.
See poleks ju olnud me esimene mõte minna kuhugile sinna saarestikku?
Nii et me ei püüa kuidagi jõuga mingeid uksi avada,
vaid me läheme siis, kui uksed on valla.
"Vaata, ma olen avanud teile ukse."
Issand on see, kes avab uksi ja sillutab teeb.
Meie asi on vaid olla tundlik Püha Vaimu juhtimisele,
et olla õigel ajal, õiges kohas ja just seda me tahamegi.
Just nii.
Nii on Jumal avanud meile seal ühel saarel misjonikooli,
mida Märtrite Hääl on saanud toetada.
Räägi veidi lähemalt, kuidas see kool toimib?
Sõitsin seal mitmeid tunde ringi
ja nii sai ka selgeks, et see pole mingi tavaline turistide paik.
Sageli oli tee sulgemisi koos täisrelvastuses sõduritega,
nii et väga ohtlik kant.
Tegu oli üsna palju ka kui džungli alaga.
See polnud nüüd päris džungel, aga midagi sarnast.
Mulle öeldi,
et valge mehe nägemine seal oli väga põnev,
sest valgenahalised julgevad üsna harva sinna minna.
Keegi oli kord üritanud minna, aga teda varitseti ja tal läks halvasti.
Kohtusin seal selle misjonikooli õpilaste- ja töötajatega,
tajudes sealset atmosfääri ja mõeldes: "Milline töö!
Milline võrratu esimene armastus Jeesuse suhtes!"
Suhtumine: "Issand, siin me oleme, andes oma elud Sinu kasutada,
et viia evangeeliumi meid ümbritsevatele inimestele,
kes pole Sinust kunagi kuulnud."
Seal ka palvetatakse ja paastutakse palju,
mis aitavad neil valmistuda oma ülesandeks,
aga samas taluda ka tagakiusu ning hinda, mis tuleb maksta.
Sealne eesliini töö on võrratu
ja see on just meie kui Märtrite Hääle põhitöö -
aidata neid, kes oma elu kaalule pannes
viivad inimestele päästeevangeeliumit,
olles valmis maksma hinda selle eest.
Kohtasid seal ka üht selle kooli endist õpilast,
kes on pastor ja kellega tegid ka intervjuu,
mis läheb eetrisse Märtrite Hääle raadiosaates.
Kuidas see pastor oma tööd seal saarel kirjeldas?
Kui teda esimest korda kohtasin, jälgisin ta ilmet.
Mul on selline komme,
kui oma saateid teen ja inimesi intervjueerin.
Ta jättis mulle sügava mulje.
Temast õhkas midagi erilist.
Midagi stiilis: "Olen pühendunud ja viin sõnumit Jeesusest edasi."
Ta õppis ka kunagi seal koolis, asudes seejärel evangeelsele tööle.
Ta jagas minuga kristlaste olukorrast seal piirkonnas,
öeldes, et see sarnaneb Malaisiaga,
kus kristlased kogevad tõsist tagakiusu.
Ta ütles, et on harjunud oma tegevuspiirkonnas sellega,
et kristlaste vara röövitakse ja paljud on oma kodudest välja aetud.
Ta ütles, et tema endagi kodu on mitmeid kordi põlema pandud
ja maja, kus ta teenistusi peab, on kolm korda põlema pandud.
Kuid nad jätkavad ikkagi oma tegevust.
Ta ütles ka,
et osade nende töötegijate pead on maha löödud.
Nii et sellises keskkonnas ta siis toimetab.
Küsisin ta käest,
et kui ta viibib pidevalt sellises keskkonnas
ja selliste inimeste seas,
siis kogeb ta ka viha nende suhtes?
Ta ütles, et ta ei koge nende suhtes mingit viha,
kuna mõistab, millisest taustast nad tulevad.
Ta ütles, et neil on klapid peas ja nad ei mõista, mida nad teevad.
"Kuid me kuulutame neile evangeeliumi
ja Jeesus avab nende silmad nägema tõde ja valgust.
Seetõttu jagamegi neile Jumala Sõna."
See on ülimalt oluline töö ja nii tuleb ka palvetada nende eest,
et nad jätkaks selle tööga raskustest ja väljakutsetest hoolimata.
Kuid sa kohtasid Filipiinidel paljusid teisigi huvitavaid inimesi.
Kellest tahaksid meile veel rääkida?
Tahaksin rääkida veel kolmest erinevast mehest.
Kaks neist on sellised nooremad mehed.
Mida enam ma ise vananen, seda enam sütitab mind see,
et järgmine põlvkond saaks tõrviku edasi kandjaks
ja noored viiks evangeeliumi edasi.
Mu meelest on nii imeline,
kui palju me toetame maailma eripaigus noort põlvkonda,
kes tegutseb väga ohtlikes paikades.
Nii kohtasin ka kahte noormeest 20-30-eluaastate vahepeal,
kel on kristlik taust ja kes Jumala kutse peale on läinud
ühele ohtlikumale moslemi saarele Filipiinidel.
Seal pole mitte ühtki kristlast ega kogudust.
Kuid Jumal on nad sinna saatnud.
Küsisin, miks nad sinna läksid?
No ilmselgselt Jumala kutse pärast, aga nad vastasid ka:
"Sest need inimesed pole kunagi kuulnud Jeesusest."
Seal valitseb pidev plahvatuste oht.
Nad rääkisid ühest misjonäridest abielupaarist,
kes rööviti ja mille mees hiljem tapeti.
Nii et sellises paigas nad toimetavad seal.
Küsisin, kuidas nad seda tööd alustasid?
Nad vastasid, et läbi usalduse loomise.
"Nemad ei usalda meid ja meie ei usalda neid,
aga see töö läheb tasapisi edasi."
Kuid veel üks uus uks, mis meile on avanenud,
on mehe näol, keda kutsutakse Abdullah Ibrahimiks.
Ta on pärit moslemite perest ja kuulus sisside liikumisse.
Ta oli 12-aastane, kui talle hakati tampima,
et kõik "valeusulised" ehk kristlased tuleb tappa,
kuna islam peab valitsema.
"Vaid Allah, islam ja Koraan on õiged asjad."
Nii hakkaski ta 15-aastaselt Allahi nimel tapma.
Seda nii relvadega, kui pussidega päid maha võttes.
Ta tappis 10 aastat kristlasi!
Nad ütlesid, et nad on kui tõusev lohe.
Küsisin ta käest,
mis valemiga temast selline kena kristlane sai?
Ta ütles, et ta vanemad pöördusid mingi hetk Jeesuse poole.
Ta isa olla öelnud: "Ma palun seni, kuni sa leiad mu Jumala."
Nii läks ta kord austusest ema vastu kirikusse,
kus üks Austraaliast pärit pastor oli näidanud näpuga ta poole
ja öelnud: "Sinust, poiss, saab jutlustaja!"
Temasuguse moslemi jaoks oli see häbi tipp.
Teda oli avalikult häbistatud.
Ta oli peaaegu valmis selle pastori maha lööma,
aga ema rahustas ta maha.
Ta ei mõistnud, et see oli prohvetlik sõnum
ja nii saigi temast Jumala Sõna kuulutaja.
Mõne aja möödudes Jeesus ilmutas end talle
ja ütles: "Ma olen su Isa."
Ja siis ta nägi kui filmilindilt kõiki inimesi, keda ta oli tapnud,
mispeale Jumal ütles: "Sa oled tapnud minu poegasid."
Ta mõistis seda,
kuniks mõni aeg hijem Ta kohtas Jeesust.
Ere valgus, Jeesus ise, täitis ta toa ja ta hakkas Teda järgima.
Nii ongi ta uueks avanenud ukseks Märtrite Hääle jaoks.
Ta juhib ühte turvakodu, mida nimetatakse Lootuse Koduks,
kus ta aitab endisi moslemeid,
kes on tulnud välja islami pimedusest ja saanud Jeesuse järgijateks.
Nad võivad tunda end seal turvaliselt.
Neile antakse seal süüa ja jagatakse piibliõpetust.
See on selline vahepunkt,
kust liikuda eluga edasi mõnda uude kohta
ja jagada seal oma vastleitud usku teistega.
See ongi meie põhitöö
ja ma kogen väga, et see on see, milles peame olema kaasas.
See on võrratu töö, mille osas nad vajavad abi,
sest seal on ka väga vaeseid inimesi.
Piirkonda, kus see turvakodu asub, ehitatakse peagi suur tee
ja nad kaotavad selle korteri peagi.
Nii ongi hetkel plaan selline,
et püüame leida ühest teisest kohast maad,
mida nad saaks ise harida ja end seeläbi ülal pidada.
Ühtlasi tahame ehitada neile uue turvakodu.
See on see, mida Märtrite Hääl tahab teha
ja eks me ka jaga sellest nii oma ajakirjas kui muudes allikates.
See on kohe kindlasti meie valdkond.
Abdullah Ibrahimi erkordne lugu kõlas ka Radio Dei's,
mis on leitav nende arhiivist Märtrite Hääle saadete alt.
Saate netiaadress on: marttyyrienaani.fi/radio-ohjelmat
Tõeliselt huvitav intervjuu.
Meil on veel mõni minut jäänud,
mistõttu teeksin ettepaneku ristata oma käed
ja palvetada Filipiinide eest.
Liituge teiegi meiega, et paluda selle olulise tööpõllu eest.
Aitäh Sulle, armas taevane Isa,
et võime kõige täiega tuua Filipiinid Sinu ette.
Palume, et sealne raske olukord,
mis on seotud vaesuse, uimastite, slummide ja kuritegevusega
võiks kahaneda Jeesuse nimel.
Palume, et seal ühel saarel, kus käisime, puhkeks ärkamine.
Palume ka sealsete terrorirühimituste eest,
et tooksid nende keskele ilmutuse Jumalast,
et nemadki võiks öelda, et Sa oled nende Jumal ja Abba Isa.
Issand, me palume Su abi ka sealsele misjonikoolile.
Me õnnistame seda pastorit ja kahte noormeest, kellest rääkisime.
Õnnistame ka Abdullah Ibrahimi ja tema juhitavat turvakodu.
Palume Sinu juhtimist neile uue koha leidmisel
ja selles, kuidas Märtrite Hääl saaks kaasa aidata.
Aitäh, et kuuled me palveid Jeesuse nimel, aamen.
See oli nii huvitav, mida ütlesid, et Abdullah ütles,
kuidas Jumal ilmutas end talle ja ütles: "Mina olen su Isa.
Ma olen Abba, su Isa."
Siinses raamatus räägitakse täpselt samast asjast.
Siin on juttu ühest teisest maast ja kultuurist,
aga teema on täpselt sama.
Üks Pakistani naine jagab siin,
kuidas ta julges hakata kutsuma Jumalat oma Isaks.
See muutis kogu ta elu.
Uskumatult hea raamat, mis maksab 15 eurot
ja mis on tellitav me netipoest: www.marttyyrienaani.fi/kauppa
Kui teil aga ei käi veel meie ajakirja, mis ilmub üle kuu
ja mille vahepeal ilmub uudiskiri,
siis seegi on tellitav: www.marttyyrienaani.fi
Saadame teile rõõmuga selle tasuta ajakirja.
See ajakiri on ka kui palvejuhis
ehk kui me jagame neid erinevaid lugusid,
on seal juures ka palve- ja tänunimekiri asjadest,
mille eest koos paluda ja tänada.
Oleme vahel lausa hämmingus, kui palju palvevastuseid oleme saanud
Ühtlasi on ajakirjas ära toodud kõik need viited,
kust oleme tele- või raadiokanalite kaudu leitavad.
Igal teisipäeva õhtul k 18.00
on meil Youtube's ja Facebook'is otsesaade Vartti Vainotuille,
mistõttu tere tulemast liituma meiega mõne ajakohase teema pärast!
Võrratu! Aitäh, Hannu, selle huvitava intervjuu eest
ja aitäh kõigile vaatajaile, et olite meiega!
Kohtume taas järgmine kord!
Tõlge: Anne-Ly Raukas