MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Soome Märtrite Hääl teeb tihedat koostööd
teiste maailmas tegutsevate Märtrite Hääle üksustega,
sest üheskoos saame aidata
suuremal hulgal usu pärast tagakiusu kogevaid kristlasi.
Tänases saates intervjueerin
saksa Märtrite Hääle juhti Manfred Müllerit,
kes jagab, mis motiveerib teda tegema seda rasket tööd
ja millistes valdkondades
Soome ja Saksamaa MH koostööd teevad.
Tere tulemast saatesse mu hea sõber, Manfred Müller!
Sa tuled Saksamaalt ja tegutsed ka Märtrite Hääles.
Nii tore, et oled meiega! - Aitäh Hannu! Rõõm olla siin.
Alati, kui meil siin Soomes külalised käivad,
ei räägi me ainuüksi tagakiusatud kristlastest,
aga ka saunas käimisest.
Oled sa juba Soome sauna järele proovinud?
Tegin seda juba paar aastat tagasi,
aga ootan ka seekordset korda.
See on mõnus.
Viin su peale tänast saadet
nii jääkülma vette kui tulikuuma sauna.
Oled valmis? - Tänan.
Ootan põnevusega.
Kuid sul on ka isiklik huvi külastada Soomet,
sest su tütar elab siin.
Mis teda Soome toob?
Ta tegelikult õpib siin alates septembrist.
Kui te mind külla kutsusite,
siis ma väga ei teadnud te geograafilist asukohta,
aga olles oma reisibroneeringud ära teinud,
mõistsin, et mu tütar on ju siin samas.
Nii saangi lüüa kaks kärbest ühe hoobiga -
teha seda saadet ja külastada ka oma tütart.
Samas olen ma tänu sulle
õppinud ka ise oma kodumaad paremini tundma,
sest ma ei teadnud selle küla olemasolust midagi.
See on kena koht. Ööbisin seal eile öösel - väga ilus.
Sa olid Saksamaal aastaid metodisti koguduse pastor,
aga lahkusid sellest ametist mõned aastad tagasi,
hakates aitama tagakiusatud kristlasi paljudes maades.
Mitmel maal sa Märtrite Hääle raames kokku töötad?
Möödunud aastal tegutsesime 150-maal,
kus meil oli u 170 projekti
ja millele kulus 2,5 miljonit eurot.
Nii et üsna märkimisväärne töö.
Tänu Jumalale selle eest!
Mis motiveerib sind seda tegema?
Jumalalt saadud kutsumine.
Sest nagu ütlesid,
töötasin enne seda pastorina ühes kristlikus konverentsikeskuses.
Siis aga võttis MH minuga ühendust ja küsis,
kas näeksin end töötamas tagakiusatud kristlaste heaks?
Mõtlesin, kes ma veel olen,
et Jumal tahaks kasutada mind nende usukangelaste teenimisel.
Kuid Jumal selgitas mulle seost
vaba koguduse ja tagakiusatud koguduse vahel
ja ma tundsin: "Jah, ma tahan seda teha!"
Manfred, tean, et oled teoloog ja Jumala Sõna uurija.
Olen kuulnud sind mitmeid kordi õpetamas
ja lugenud su ajakirja.
On sul siis ka mõni kindel kirjakoht, mis motiveerib sind tegutsema?
Neid on päris mitu,
aga jagaksin siinkohal ühte Filiplaste kirjast,
mis motiveerib mind ikka ja jälle.
Paulus kirjutas selle kirja filiplastele,
olles ise vangis.
Kui minna ükskõik, millisesse Soome kogudusse
ja küsida, milline teema neile seostub Filiplaste kirjaga,
nimetaks kõik kohe rõõmu.
"Olge rõõmsad!"
Paulus kirjutas selle kirja vanglast ja see oli täis rõõmu.
Filiplastele 1:12: "Vennad, ma tahan, et te teaksite:
see, mis minuga on toimunud,
on evangeeliumile tulnud pigem kasuks"
Ehk siis, Paulus ei muretsenud oma vangistuse pärast,
kuniks evangeelium sai levida.
Mulle meeldib see fookus, mis aitab mul hoida ka enda oma.
Salm 14: "Enamik vendi Issandas on söandanud mu vangipõlve tõttu
hakata veel suurema julgusega rääkima Jumala sõna."
Kas pole mitte paradoksaalne?
Inimesed said julgustatud tänu tema vangistusele ja ahelatele.
Nad oleks pidanud olema hoopis hirmunud.
Nii et Jumala Vaim tegi siin ime,
julgustades vaba kogudust läbi Pauluse vangistuse.
"hakata veel suurema julgusega ja kartmatumalt rääkima Jumala sõna"
Mida siis Soome, Saksamaa ja Euroopa kogudused vajavad?
Kristlasi, kes tunnistavad ja kuulutavad julgelt Jumala Sõna.
Olen näinud seda toimimas tagakiusatud koguduste puhul
ja tahan näha seda sündimas üle kogu Euroopa.
See on see, mis mind motiveerib.
Ehk siis Pauluse vangla-kirjad
moriveerivad meid, kes me elame vabas maailmas,
õppima midagi usuõdedelt-vendadelt, kes kogevad tagakiusu
ja kelle maades evangeelium levib kõige efektiivsemalt.
On nii?
Usun, et on.
Seda, millest Paulus kirjutab, pole võimalik inimlikult seletada.
Kõik seal toimunu oli tõesti Jumala Vaimu ime.
Jumal kasutab tagakiusatud usklike näidet,
et julgustada vaba kogudust.
Miks ja kuidas see kõik toimub?
Tagakiusatud koguduses valitseb ehtsus ja usureaalsus,
mis inspireerib ja motiveerib inimesi.
Me kogudustes on sageli ilusad lavad, vinge valgustus, reklaamid ja muu,
aga ehk on meil puudu ehedusest?
Tänapäeva inimesed aga otsivad ehedust
ja tõeliselt toimivat usku.
Näen sinuga vesteldes,
kuidas su süda põleb võitmaks kadunud hingi Jeesusele
ja mulle meeldib see.
Mõeldes Märtrite Hääle missioonile ja Richard Wurmbrandile,
siis see oli algselt mõeldud
Jeesuse viimiseks kommunitslikku maailma.
Isegi, et samal ajal aidati ka tagakiusatud kristlasi.
Kuid Jeesus oli siiski esikohal
ja me igatsus on viia Jeesust kõigisse neisse piirkondadesse.
Külastades te kontorit Saksamaal
avaldas mulle muljet seal olnud näitus.
Ja samas näen ka,
kuidas su süda igatseb ulatuda inimesteni.
Te näitusel on näha nii vanglaid kui vangikonge.
Ühtlasi ka midagi Kuuba kohta.
Mis lugu selle Kuubaga on?
Me näitusel on erinevad sektsioonid
ja üks neist räägib ka Kuuba kogudusest.
Paljude saklaste jaoks on see tõeliselt silmiavav.
Rikkad sakslased näevad seda peene puhkuse sihtkohana,
kus on Kariibi meri, ilus muusika ja ülevad tunded.
Kuid neil pole aimugi, millist elu elavad sealsed kristlased.
Me sinuga aga teame,
et sealset kogudust on kiusatud taga alates 1950'ndatest, kuni tänaseni.
Kommunistid on püüdnud kõik need aastad kogudust murda,
aga see pole kunagi toiminud.
Kommunistlik revolutsioon ei jõudnud kuhugile.
Küll aga äratas Jumal revolutsiooni kuubalaste südameis.
Armastuse revolutsiooni,
äratades armastuse Jeesuse ja Jumala Sõna vastu.
Nii näeme Kuubal kasvavaid kogudusi ja tegelikult lausa ärkamist.
Samas maksavad kristlased selle eest kõrget hinda.
Paljud neist on arreteeritud ja tagakiusatud.
Nii näitamegi oma näitusel ka Kuuba vangikonge,
et inimesed mõistaksid sealset olukorda
ja palvetaksid sealsete kristlaste eest.
Samas aga õpiks neilt.
Õpiks, kuidas armastada Jumalat ja Tema Sõna.
Õpiks nende palvekoosolekutelt.
Kõik, mida valitsus on püüdnud Kuuba koguduste puhul hävitada,
on Jumal pööranud heaks ja kogudus muudkui kasvab ja kasvab
ja iga päev võidetakse inimesi Jeesusele.
Usun, et paljudel maadel, kus aitame tagakiusatud kristlasi,
on kui kaks palet.
Nii nagu Kuubal, kuhu paljud lähevad turistidena.
Imelised kohad, rannad ja palju muud.
Kuid siis on selle maa teine pale, mida inimesed ei näe ega mõista.
Nii on.
Kui ma ei eksi, oli te näitusel midagi ka Nigeeria kohta.
Nagu öeldud, meil on seal erinevad sektsioonid
ja nii on seal ka Nigeeria sektsioon,
kus on ka ühe mahapõlenud koguduse varemed.
Kõik need väljapanekud on muidugi vaid kui "hakatiseks",
mille põhjal jagada kristlaste lugusid.
Me ei taha muidugi kedagi šokeerida ja rääkida, kui õudne kõik on.
Tahame pigem jagada tagakiusatud koguduse kogemusi.
Mäletan, kui rändasin ise sõpradega mööda Põhja-Nigeeriat ringi,
külastades paiku, kus kogudused olid hävitatud.
See oli masendav.
Ühes kohas polnud isegi enam varemeid alles.
Seal polnud mitte kui midagi.
Kogudus oli totaalselt hävitatud.
Seisime selle koguduse krundil
ja mu sõber selgitas, mis seal oli juhtunud.
Samal ajal, kui rääkisime, kogunes külarahvas me ümber
ja me kogesime nende agressiivset suhtumist.
Nii soovitas ka sõber meil sealt lahkuda.
Mul oli hea meel selle üle, sest see oli tõeliselt ebamugav.
Küsisin, kas võiksime siiski paluda kiiresti ühe palve?
Ta ütles, et see oleks võimatu, sest muidu läheks verevalamiseks.
Mõtlesin, kuidas on selline viha võimalik?
Et isegi, et kogudus oli hävitatud,
ei suutnud moslemid taluda,
et koguduse pastor palvetab seal oma sõbraga.
Selline on olukord, mida sealsed kristlased kogevad.
Kuid sellest hoolimata kogudused kasvavad.
Jumal ehitab oma kogudust isegi šariaadi seaduse piirkondades.
Seetõttu on Nigeeria üks me tegevuse peamisi sihtpunkte,
kuna seal on nii tugev tagakius.
Samas on muljetavaldav, et paljud koolid külastavad te näitust.
Kuidas nad sellele reageerivad?
Nende reaktsioon on tõeliselt imeline.
Sama paradoksaalne nagu Pauluse olukord.
Inimesed peaks kogema haletsust, muret ja meeleheidet
tagakiusatud koguduse pärast,
aga me ei näe seda üldse.
Pigem hakkavad inimesed mõtlema: "Aga kuidas on lood minu usuga?
Kuidas on Kuuba või Nigeeria usklikud
valmis riskeerima nii paljuga Jeesuse nimel?
Mida nad on avastanud oma usuelus,
milleni ma pole oma suhtes Jeesusega jõudnudki?"
Nii näeme oma külastajates enamus kordadel
igatsust ja vaimulikku nälga.
Mis on meile kui hüppelauaks,
kus jagada mõnda piiblisalmi ja lühikest piiblitundi,
aidates inimestel mõista,
et seal tegutsev Jeesus on ka meie Jeesus,
olles see sama eile, täna ja igavesti.
Sama Jeesus nii Kuubal, Nigeerias, Soomes kui kõikjal.
Ja see, mida Ta teeb mujal, seda Ta tahab teha ka sinu elus.
See on just see sama, mida ootame, kui Soome kogudusi külastame,
jagades tagakiusatud kristlastest ja nende lugudest.
Samas aga ootame ja palume,
et soomlased võtaks ka oma sõpru neile kokkusaamistele kaasa,
et nad kuuleks selle kaudu tõelist evangeeliumi tõde.
Oleme näinud inimesi saamas niimoodi päästetud,
mistõttu loodame,
et oma sõpru-tuttavaid võetaks rohkem kaasa.
Oleme näinud sama ka Saksamaal.
Ka MH rajaja, Richard Wurmbrand, oli esmalt evangelist.
Ta käis küll mööda maailma ja rääkis tagakiusatud kogudustest,
aga samas kuulutas ta Jumala Sõna ja inimesed pöördusid.
Nii et ta oli ka kui evangelist.
Me vajame temasuguseid inimesi ka tänapäeval.
Inimesi, kes seavad Jeesuse ja evangeeliumi esikohale.
Tean, et oled rännanud paljudes maades üle maailma
ja seda siis ka sellistes maades, kus valitseb kristlaste tagakius.
Meenub sulle ehk kohe praegu mõni lugu,
mis on puudutanud su südant ja mida tahaksid jagada?
Neid hetki, mis on puudutanud südant, on väga palju.
Kui külastasime selle koguduse krunti, mis maani maha põletati,
siis selle pastor oli täiesti meeleheitel
ja peaaegu nutma hakkamas.
Mu sõber julgustas teda, rääkides talle Jeesuse ristilöömisest.
Mõtlesin, kuidas küll see saaks kuidagi julgustada?
Kuid ta rääkis ka sellest,
kuidas kindral, kes vastutas kogu Jeesuse ristilöömise eest,
oli esimene, kes tunnistas, et tegu oli Jumala Pojaga.
Nii ütles ta sellele pastorile, et Jeesus on endiselt Jumala Poeg
ja saab pöörata ükskõik, millise olukorra ümber.
See üllatab mind ikka ja jälle.
Külastasin ka kord Indias olles ühe väikese koguduse varemeid,
mille diakon tõlkis koguduse esisel olevaid Jeesuse sõnu:
"Mina olen tee, tõde ja elu".
Siis aga hakkas nutma ja ma küsisin, miks ta nutab?
Ta vastas, et ta oma lihane vend oli hävitanud nende koguduse
ja püüdnud ka teda tappa.
Vastasin, et ma nutaks ka sellises olukorras,
mispeale ta ütles, et ma ei saa ikka millestki aru.
Küsisin, mis mõttes?
Ta ütles: "Ma ei nuta selle pärast, et mu vend üritas mind tappa."
Küsisin, mille pärast siis?
- "Jeesuse sõnade pärast.
Kui vaid mu vend teaks, et Jeesus on ka tema jaoks tee ellu."
Olin hämmingus ja mõtlesin,
millal ma viimati kadunud hingede pärast nutsin?
Meil on palju, mida tagakiusatutelt õppida.
Jah, me peame aitama neid ja palvetama nende eest.
Me ei tohiks kunagi haletseda neid,
vaid me peaks mõistma, et nad on valmis maksma hinda,
mida meid kõiki on kutsutud tegema.
Tagakiusatud kristlased ütlevad mulle aegajalt:
"Palun ärge rääkige tagakiusust,
sest see on meile au kannatada Jeesuse nime pärast."
Oled sa ka midagi sellist kuulnud?
Olen ja ka MH rajaja Richard Wurmbrand
ütles midagi sarnast.
Ta ütles: "Peaksin rääkima siin kannatustest,
aga see pole mu kutsumine.
Mind on kutsutud rääkima sellest, kuidas kannatused on ületatavad,
kui kinnitame oma pilgu Jeesusele."
Nii et me tahame rääkida sellest, kuidas ületada neid kannatusi
ja kuidas lasta Jeesusel olla võidukas kuningas.
Manfred, sa sündisid Aafrikas, Libeerias.
- Jah.
Kus Libeeria asub? Mitte kõik ei tea seda.
Libeeria on väike maa Aafrika läänepoolses nurgas.
Ühtlasi olid sa Aafrikas aastaid misjonäriks. - Jah.
Oleme sinuga koos Aafrikas töötanud.
Tegu on väga tähtsa maaga, kus on samuti palju tagakiusu.
Kuidas sa näed Aafrika muutumist?
Aafrika on muutumas üsna palju, mis on lausa üllatav.
Need maad, kus koos töötasime - Keenia ja mitmed muud kohad,
kui küsida, ükskõik, millise eurooplase käest,
mida nad arvavad Tansaaniast või Keeniast,
siis paljud peavad neid kristlikeks maadeks.
Kunagi need olidki,
kuid olukord on nüüd muutumas ja seda kiiresti.
Näiteks Etioopias, mida mainitakse Piibliski,
on moslemeid juba 35-40%.
Näeme neid muutusi ka Ida-Aafrikas.
Need toovad kaasa tagakiusu maades, kus ei oskaks seda oodatagi.
Näiteks Keenias või uue maana ka Mosambiigis,
kus tagakiusajateks on moslemi äärmuslased ja terroristid,
kes tahavad seal jõuga islamit kehtestada.
Nii et seal on palju selliseid maid, millest osasid juba ka mainisid.
Kuid seal on ka selliseid maid, millest me ei tea väga palju.
Näiteks Burkina Faso.
Üks mu sõpradest käis seal mitmeid aastaid tagasi
ja seal polnud mingeid probleeme - igati kristlik rahvas.
Kuidas sa kirjeldaks Lääne-Aafrikas asuvat Burkina Fasot?
Mul oli sama kogemus, kui su sõbralgi.
Ma sündisin Aafrikas ja ma armastan Aafrikat.
Reisisin mööda kogu Aafrikat, tehes seda tudengina pöidlaküüdiga.
Nii külastasin ka Burkina Fasot, mis on ilus maa.
Seal elas rahumeelne rahvas ja ei mingit tagakiusu.
Poliitiselt oli küll tegu sotsialistliku maaga,
mis oli teatud määral seotud ka Prantsusmaaga.
Siis aga juhtus seal piirkonnas midagi.
Liibüas oli halb, kuigi stabiilne valitsus.
Siis aga tekkisid Liibüas rahutused ja presidendile tehti atendaat.
Kõik talle kuuluvad relvad aga jõudsid tolle piirkonna mustale turule.
Nii möllavad seal nüüd erinevad terrorirühmitused ringi.
Kõik islamiliikumised. - Just, kellel on raskerelvastus
ja kes on toonud suure ebakindluse paikadesse nagu Burkina Faso.
Burkina Faso noore koguduse jaoks on tegu enneolematu olukorraga
ja nad ei mõista, mis toimub.
Malis on näha samu arenguid.
Paljudes sealsetes paikades valitseb ebastabiilsus
ja islami mõju võtab üha enam maad.
Seetõttu tahamegi Märtrite Häälega toetada nende piirkondade kristlasi,
kes seisavad silmitsi tagakiusuga ja kel on väga raske.
Ühtlasi on oht, et nendes maades hakkab kehtima šariaadi seadus.
Tohutud muutused, millest siin kandis väga ei kuule.
Sama lugu Saksamaal - me vaevu kuuleme neist asjadest.
Samas kui Burkina Faso olukord
on toonud kaasa tohutu pagulaste probleemi,
sest inimesed põgenevad aladelt, kus terroristid tegutsevad
ja tegu on väga raske olukorraga.
Nii et kohe kindlasti peaks paluma Burkina Faso, sealse valitsuse,
kristliku koguduse ja terroristidest tingitud hädade pärast
Ja siis on veel üks maa, mis on uus me jaoks
ja mis asub Tansaania piiri ääres ning milleks on Mosambiik.
Mida sul oleks Mosambiigi kohta öelda?
Oleme aidanud kaasa Põhja-Mosambiigis,
mistõttu kuidas sa kirjeldaks Mosambiigi olukorda?
Mosambiigil on rohke sõjaline ajalugu.
Nad on pidanud iseseisvussõda ja kodusõda.
Kokku vast 30 aastat sõdimist, mis toimus hilis 80'ndateni.
Siis saabus rahu ja arenguaeg.
Kuid 10-15 aastat tagasi tuli Tansaaniast üks moslemiliikumine,
mis rajas sinna Lähis-Ida toetustega mošeesid.
Nad on seal piirkonnas kui islami "evangelistid",
omades nii raha kui prestiiži, mis köidab osade inimeste tähelepanu
Nii näeme seal ka riigi põhja osas terrorismi
ja ristikoguduse vastu sõdimist.
Kristlased peavad põgenema paljudest piirkondadest
ja me kõik aitame neid, sest tegu on humanitaarkriisiga.
Tegu on uue olukorraga, mida pole seal maal enne nähtud.
Nii et tegu on kahetsusväärse uue arenguga Mosambiigis,
mille pärast tuleb ka palvetada.
Kuid tulles tagasi meie juurde siin Soomes ja Euroopas -
kuidas on meie lood ja mida meil on sellest õppida?
Mida sa ütleks selle peale?
Usun, et me oleme elanud viimastel aastatel väga head elu,
aga ehk on see muutumas, sest Euroopa olukord on muutumas.
Näeme seda seksuaalsust ja sugu puudutavates küsimustes
ja muudes teemades, mis on lõpeks väga antikristlikud.
Me näeme antirkristlike mõtteviiside ja liikumiste esile tulekut
üle kogu Euroopa
ja küsimus on, kuidas kogudus sellele reageerib?
Oleme me valmis eesootavateks aegadeks?
Keegi ei tea, mida tulevik toob,
aga me teame, et Jeesus tuleb tagasi.
Leiab Ta meid siis ettevalmistatuna
või oleme me kui need uinuvad neitsid,
keda Ta tulek üllatas?
Ma igatsen näha ärkamist Euroopas
ja kogudust, mis on valmis kõigeks eesootavaks.
Küsimus vaid on, mida me otsustame?
Otsustame me seada Jeesuse esikohale
nii oma elus kui maades?
Pühendame me taas oma elu Jumala Sõna lugemisele,
otsides sealt suuniseid oma elule või mitte?
Need on need küsimused,
millega me maad hetkel silmitsi seisavad.
Aitäh armas vend Manfred, et võtsid aja ja tulid meile külla!
Ja aitäh sulle ka su mõtete eest.
Pole kahtlustki, et peame juba praegu valmis olema.
Siin aga on Märtrite Hääle ajakiri, mis ilmub 6 korda aastas.
Pean tõdema, et ma isiklikult alati ootan selle ajakirja ilmumist.
Seal on juttu lugudest, mis maailmas toimub -
kõigest tagakiusust ja kannatustest.
Ühtlasi jagame evangeeliumi võidukäigust.
Samas on seal palvekalender, mille abil palvetada ja kiita Jumalat.
Nii saame ka kogeda ühiseid võite üle maailma,
kui evangeelium läheb edasi
ja me tagakiusatud usukaaslased saavad abi.
See tasuta ajakiri on tellitav: www.marttyyrienaani.fi
Ühtlasi on mu raamaturiiulis üks raamat,
mida ikka ja jälle loen.
See räägib Richard ja Sabine Wurmbrandi elust,
kes muutsid maailma.
Manfredki viitas tänases saates mitmeid kordi Wurmbrandi elule.
See raamat on minu jaoks Piibli järel teisel kohal,
inspireerides, motiveerides
ja andes uut julgust viia Jeesuse evangeeliumi edasi,
pannes Jumala nimel kõik mängu.
Raamat maksab 28 ja on tellitav: www.marttyyrienaani.fi
Aitäh teile!
Tõlge: Anne-Ly Raukas