MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Soome ühiskonda raputas 2019. aastal üks lugu,
kui rahvasaadik Päivi Räsäneni hakati süüdistama
Piibliga seotud õpetuste, kirjutiste ja kõnede pärast.
Mis kõik seda põhjustas ja mis kohtusaalides toimus,
sellest täna räägimegi.
Stuudios on Päivi Räsänen ja kirjanik Danielle Miettinen
ja me räägime teemal Päivi Räsänen - riigi süüdimõistetu.
Päivi Räsänen - riigi süüdimõistetu 2. osa
Siin mu külalised taas on - juba meie teises saates.
Tere tulemast rahvasaadik ja arst Päivi Räsänen! - Suur tänu!
Ja toimetaja ning kirjanik Danielle Miettinen. - Tänan!
Meil oli huvitav jutuajamine nii eelmises saates,
kui kahe saate vahelgi,
kus arutlesime erinevate arvamuste üle.
Mõtlesin ühele asjale, mis tuleb esile nii siin raamatus,
kuid mida ka te ise, Päivi, mainisite,
et kui kristlaste vastu tõusevad esile süüdistused
seoses sellega, et nad kasutavad nö Piibli keelt,
siis see võib viia kristlaste endapoolse tsensuurini.
Raamat, millest täna räägime,
on Danielle Miettineni poolt kirjutatud "Päivi Räsänen - riigi süüdimõistetu".
Küsisin selle raamatu tegevjuhilt Jouni Lallukalt,
mis eesmärgil see raamat kirjutati?
Kas seetõttu, et valitseb mure
Soome kristlaste sõnavabaduse kahanemise
ja nende vaigistamise pärast?
Ja ta vastas: "Jah, mure on suur ja võib viia ka enesetsensuurini,
kus kristlased jäävad vait seal,
kus piibellikke väärtusi peaks julgelt, samas armastuses esile tõstma."
Ehk siis tegu on reaalse, samas suure ohuga,
et kristlaste arvamusi püütakse maha vaikida.
Päivi, te olete ju ka seda kogenud.
Olen tõesti
ja saanud oma juhtumi raames ka kristlastelt palju sõnumeid.
See valmistab selles mõttes muret, et mida enam me vaikime,
kartes tõsta esile asju,
mis on vastuolus tänapäeva väärtusega,
siis seda piiratumaks jääb
nende arvamuste avaldamise võimalus.
Me võime ju mõelda, et hoiame sellega alal teatud rahu,
kui vaikime nende raskete teemade osas,
kus valitsevad arusaamad ja väärtused
põrkuvad Piibli tõekspidamistega.
Kuid see pole nii. See olukord muutub üha kitsamaks.
Seetõttu tahan ka julgustada kristlasi tunnistama avalikult oma usku
ja hoidma Piibli õpetust avalikult nähtaval.
Kõige olulisem on muidugi see,
et koguduste pastorid ja õpetajad ka õpetaksid neist asjadest.
Kuid tahan julgustada ka täitsa tavalisi kristlasi
olla ka päriselt kristlased
ja Jeesuse ning Tema õpetuste järgijad.
Danielle, olete te ehk oma elus märganud kaldvust
tsenseerida oma väljaütlemisi?
Kasvõi meie telesaates siin,
kus ei saa ehk öelda, mida iganes sooviks.
Mu probleem on ehk vastupidine,
et ma olen üsna agar asjade väljaütleja
ja oman üsnagi palju oma arvamust.
Kuid selge on see,
et teatud olukordades ja kogunemistel pulss tõuseb ikka üsna lakke,
enne, kui midagi välja ütled,
sest tead, et su arvamus erineb täiega
seal keskkonnas valitsevast arvamusest.
Kuid mida sagedamini seda teha, seda lihtsamaks see ka muutub.
Mida vähem seda teha, seda raskem see järgmine kord on.
Kuid sageli juhtub sedagi, et keegi tuleb peale su väljaütlemist
ja sosistab vaikselt: "Ma mõtlen muide samamoodi."
Lihtsalt see inimene ei julgenud seda avalikult välja öelda.
Eks meil kõigil ole muidugi erinevad põhjused selleks,
mistõttu me ei tohiks ka olla liiga kriitilised nende suhtes.
Sest kui ma julgesin mingi loo täna välja öelda,
julgeb ehk see teine inimene seda järgmine kord teha.
Kuid rääkides tsensuurist,
siis usun, et me lausa peame tsenseerima end.
Me ei saa ka lasta kõigel, mida sülg suhu toob, endast välja tulla
Eriti näiteks minu puhul,
kes ma võin vahel olla väga impulsiivne -
ma lausa pean õppima, mida ja mil moel öelda.
Kui jätta reaktsiooni ja impulsi vahele pisut ruumi,
saab ka järele mõelda, kuidas midagi öelda.
On ülimalt oluline,
et mul jaguks tasadust ja tarkust mõista,
et see, mille välja ütlen, polegi ehk nii väärtuslik,
kui sellest lähtuv vili.
See peaks olema me eesmärk.
Kuid samas on ka olukordi, kus tasub täitsa olla vait,
ehk jagugu meile siis ka tundlikkust mõista kõige kuuldu põhjal,
kas see on väärt reageerimist?
Sest vahel, kui kogeme, et mõni seisukoht on ohus,
võime tunda sundust selles osas midagi öelda.
Kuid see ei pruugi mitte alati olla parim asi, mida teha.
Ehk siis iga asja jaoks on oma aeg. Aeg rääkida ja aeg vaikida.
Ja kui ongi aeg rääkida,
tasub mõelda, mil moel oma sõnumit edastame.
Ehk me peame tunnetama olukordi.
Nii need, kes kardavad midagi öelda,
kui need, kes on kärmed midagi ütlema.
Üks mu sõber ütles kord,
et kui ta kohe üldse ei taha midagi öelda,
siis võib-olla samas siiski tasuks öelda.
Sest kui edastada sõnumit agressiivselt ja võitlushimulisena,
ei pruugi selle vili olla sageli hea.
Kui aga koged oma südames, et peaks midagi ütlema
ja samas sa nagu üldse ei tahaks,
siis parem oleks siiski öelda,
sest siis see tuleb esile alandlikul moel.
Ühtlasi on meil, kristlastel,
ka erinevad armuannid, isikuomadused ja ülesanded.
Nii polegi kõigi ülesanne hoida ühtmoodi neid teemasid üleval.
Meil kõigil on Jeesuse misjonikäsk,
mstõttu moel või teisel peame me kõik rääkima Jeesusest.
Nii ongi enesetsensuuri puhul kõige murettekitavam see,
kui ei julgeta tunnistada, et ollakse kristlane.
Teisalt aga on kogu mu lugu julgustanud mind selles,
et ma olen saanud tuhandeid ja tuhandeid sõnumeid
nii Soomest kui välismaalt,
kus inimesed ütlevad, et see mu kohtuprotsess,
mis on olnud nii avalikkuse ees, kui avaneb ka Danielle raamatus,
on julgustanud inimesi tunnistama oma usku
ja samas lugema Piiblit
ning tutvuma näiteks sellega,
mida seal Roomlaste kirjas siis öeldakse.
Ühtlasi on see julgustanud inimesi palvetama
ja arutlema nende teemade üle.
Nii mõnigi on öelnud,
et nende tööpaigas on tekkinud selleteemalised vestlused,
kui on kuuldud-nähtud
mu politsei ülekuulamistest või kohtuistungitest.
Nii on see loonud paljude jaoks häid võimalusi
tunnistada oma usust
ja sellest, mida Jeesus ning pattude andestus talle tähendab.
Ja üks positiivne asi veel, mis sellega on kaasnenud,
on see, et möödunud suvel loodi RY Sõna- ja usuvabadus,
kuhu kuuluvad kristlased
erinevatest kogudustest ja ärkamisliikumistest
ja nende eesmärk siis ongi kaitsta kristlaste õigusi.
Ehk siis see on pannud mitmed asjad liikuma.
Samas on see juhtum pälvinud ka rahvusvahelist tähelepanu.
Mitmed rahvusvahelised juristid on pöördunud te poole,
öeldes, et sellist asja näeb vaid Pakistanis.
Kuid milliseid sõnumeid olete saanud rahvusvaheliselt kogukonnalt?
See on olnud tõeliselt üllatav,
et kogu see lugu vallutas ka nii palju maad meedias.
Mul polnud meedia või välismaa osas mingeid kavatsusi,
aga see uudis levis kristlikus meedias üle kogu maailma.
Olen saanud erinevatelt kirikutelt alates nelipühilastest,
kuni katoliiklaste- ja õigeusklikeni välja
ning kõigilt teistelt seal vahepeal,
julgustavaid sõnumeid ja toetusavaldusi.
Mitmed neist on esitanud apellatsioone,
mis Soome kohtusüsteemi arvestades pole olnud ehk kõige mõistetavamad,
kuna need on saadetud otse kohtunikele ja süüdistajatele,
et kõik need protsessid lõpetataks.
Samas on paljud öelnud...
Üks asi, mis mind ennast kõige enam kõnetab ja liigutab
ja mida veel hiljutigi olen kuulnud,
et paljudes maades - olgus see siis USA's
või ka paljudes Aafrika riikides
nad palvetavad oma pühapäevastel jumalateenistustel
nii minu, mu pere kui kogu Soome eest.
Kui sellised palved on käigus,
siis Jumal ei ole õhutanud niisama inimesi palvetama,
vaid küllap Tal ikka on midagi plaanis.
Ma loodan küll,
et Jumal kavatseb Soomes midagi head,
kui selline suur rahvahulk palvetab igal pühapäeval oma teenistustel,
tehes seda kusagil teises maailma otsas.
Võrratu tagasiside
ja Jumala tegutsemine nende palvete kaudu.
Kuid liigume selle raamatu põhjal edasi.
Juhtus siis nii, et politsei asus süüdistuste põhjal asja uurima,
jõudes otsusele, et kogu lool pole alust teid süüdi mõista.
Ometi tõstis riigiprokurör need teemad taas üles,
tõdedes, et see asi peab ikka kohtu ette jõudma,
mis ka juhtus.
Leidsin siit raamatust ühe asja,
mis kujunes keskseks mõtteks nii süüdistaja süüdistustes,
kui kogu kohtusaalis.
Selline erinev ja veidi vatuoluline nägemus.
Piibel räägib nimelt homoseksuaalsetest tegudest,
mis on samas nimekirjas varastamise ja valetamisega,
öeldes, et need pole õiged teod.
Süüditaja seisukoht aga on:
"Mõistes hukka homoseksuaalsed teod,
mõistetakse ka hukka homod.
Valedest tegudest saab kui vale olemine,
kuna homoseksuaalseid tegusid ei saa lahutada homoseksuaalsusest,
mis on osa inimese minapildist ja isiksusest."
Ehk siis teema juhiti inimese identiteedi peale.
Mis mõtteid see teis, Danielle, tekitab, kui mõelda identiteedile?
Sest sel juhul peaks ka kõiki teisi tegusid aktsepteerima,
kui näiteks varas varastab,
sest sel juhul võiks ka öelda, et ta ei saa sinna midagi parata.
Mida te sellest arvate?
Mäletan hästi, kuidas Päivi sellele kohtusaalis reageeris.
- Te olite ise seal kohal? - Jah, mõlemal päeval.
Mu meelest rääkis Päivi väga hästi
inimese tegude ja identiteedi lahus hoidmisest.
Seetõttu olin isegi üllatunud, kuidas seda on nii raske mõista,
et inimese teod ja identiteet on kaks erinevat asja.
Kuid inimestega vesteldes
tundub see olevat väga sügav ja üldine arusaam,
et homoseksuaalsete tegude hukkamõistmine
võrdub ka selle inimese hukkamõistmisega.
Seetõttu tulebki siis tuua mängu Piibli õpetus ja arusaam inimesest
juba aegade algusest peale.
See, et on olemas Jumal, kes on inimese loonud
ja kel olid sellega head kavatsused.
Ka see, et Ta lõi inimese meheks ja naiseks.
Seejärel aga tuli pattulangemine,
mille järel läks kõik teist teed, kui Jumala parimad plaanid seda olid.
Kuid kaasaja inimestele ja ühiskonnale
on seda ülimalt raske seletada.
Et nad mõistaks, mida see kõik tegelikult tähendab.
Küsimus ei ole ühegi inimgrupi vähem tähtsaks pidamises,
vaid selles, et Jumal on loonud elu teatud armastus-seaduste järgi
ja kuigi see võib tunduda raske,
on sellest rääkimine
suurim armastusavaldus inimeste suhtes.
Ei ole olemas Jumala Sõnast lahus olevat armastust
vaid see on alati Jumala Sõna põhine ja suunaline,
kuna Tema on meid loonud ja Ta teab, millised me oleme.
See teema aga ei avanenud üldse mitte kergesti.
Ma ka vastasin seal kohtusaalis
sellele süüdistaja küsimusele või väitele,
et kui ma kasvatasin oma viite last,
pidin ma nendega ka vahel mõne teo eest üsna kõvasti riidlema
ja neid karistama.
Kuid see ei tähendanud kunagi seda, et see laps olnuks mulle vähem kallis
või et ma oleks teda vähem armastanud.
Ehk siis, ma noomisin teda ta tegude pärast.
Või kui mõelda kohtusaalide peale.
Seal peaks see ju olema iseenesestmõistetav,
et seal ei arutleda inimeste väärtuste ega õiguste üle,
vaid seal mõistetakse kohut kõige tõsisemategi kuritegude üle.
Nii et, kui inimese valede tegude hukkamõistmine
seotakse tema väärtuse- või identiteediga,
siis see on üsnagi võõras nii tavainimestele kui kristlastele.
Kuid kaasaja identiteedi poliitikas tõuseb see üha enam esile.
Samas tekitab see üsna võimatu ringi,
sest sel juhul peaks seda põhimõtet
rakendama ka kõigis teistes eluvaldkondades.
Sel juhul aga kaob õige-vale mõte üldse ära
ja siis ei saaks enam millegi pärast hurjutada
ega ka näiteks trahvi teha.
Kui mõelda kristlusele, siis seegi on ju osa identiteedist.
See on osa mu identiteedist, et ma usun, et Piibel on Jumala Sõna.
Nii tundub mulle, et meilt üritatakse röövida me identiteeti,
et me ei saaks teha kristlikke tegusid ja rääkida neil teemadel.
Tahaks lisada siia veel ühe asja,
mis ei vasta otseselt te küsimusele.
See mõte, et inimese väärtus ei sõltu tema tegudest,
siis rääkides nüüd nö Piibli keeles, mis võib tunduda kohutavalt,
aga mu patune lihalik loomus arvab alati,
et inimese väärtus sõltub tema tegudest.
Vestlesin eile kellegagi Putini armastamise teemal,
leides sellele väga vähe toetust,
sest ma olin seda meelt,
et kui ka Putin oleks ainus inimene, kes võtaks Jeesuse armu vastu,
oleks Jeesus tema pärast siia maailma ka tulnud
ja tema eest surnud.
Ehk siis Jumal armastab ka selliseid inimesi,
kelle peale mõtlemine teeb meile väga haiget.
Ta armastab neid tohutult.
Lihtsalt meie lihalikule loomusele ei meeldi see.
Seetõttu peame igapäevaselt
kuulma evangeeliumi kuulutust eelkõige iseenda jaoks,
sest ainuüksi see hoiab meis Jumala valguse põlemas
ja arusaamise, et inimese väärtus ei sõltu tema tegudest.
Väga hästi öeldud.
Rääkides veel identiteedi poliitikast,
siis see tuleb ühiskondlikes ja poliitilistes aruteludes
vägagi tugevalt esile.
Kogu seksuaalsusega seotud poliitika liigub üha enam selles suunas,
et inimese mina või inimeseks olemine eraldatakse tema füüsisest.
Näiteks tänase päeva tüüpiline teema on see,
et inimene on sündinud valesse ihusse.
Valesse kehasse.
Otsekui eksisteeriks inimene, kes on eraldiseisev oma kehast.
Kristlik ja Piibli-põhine arusaam inimesest,
mis on olnud kogu Lääne ühiskonna ja selle seadusandluse aluseks,
ütleb seda, et inimene on tervik.
Inimene koosneb ihust, hingest ja vaimust,
mis moodustavad ühtse terviku.
Nii ei saa ka ühte osa eraldada inimese ihust.
Kuid see mõte on väga tihedalt seotud tänapäeva identiteedi küsimusega
ja seetõttu on ka väga raske sellest teemast rääkida.
Samas näen, et see on seotud sellega,
et meil valitseb väga tugev antikristlik arusaam inimesest,
mis on eraldanud end loodusseaduslikest
ja piibellikest arusaamadest inimese kohta.
Loodusseaduslikud ja piibellikud arusaamad inimesest
käivad käsikäes.
Biloogia räägib vägagi piibelliku arusaama poolt,
kuid selle vastu siis tänapäeval sõditaksegi.
Mind teeb tõeliselt kurvaks, kui mõtlen nende noorte peale,
keda ümbritseb maailm, kus noored otsekui ise loovad isennast
Nad otsekui peavad ise
oma identiteedi välja mõtlema ja üles ehitama.
Samas kui kristlased usuvad,
et Jumal on loonud midagi enneolematult suurt ja imelist,
kui on lasknud inimesel sündida siia maailma.
Nii leiabki inimene enda selles kingituses, milleks ta ise on.
Seetõttu põhjustab see tohutuid probleeme,
kui inimene loob endast midagi
ja mõtleb siis, et see talle ei meeldigi ning ta hakkab looma teistsugust mina
Kõik see tugineb aga sellele,
mida inimese ise mõistab või oskab eneses luua,
selle asemel, et kujutada näiteks ette suurt kivirahnu,
millest Michelangelo raius välja erakordse kuju.
See on kui teekond enese leidmise- ja selle tuumani,
mille keskmes on alati
Jumala imeline plaan iga inimese suhtes.
On selge, et kristlik identiteet on pidevalt rünnaku all
ja see tekitab seesmisi reaktsioone.
Kui kuulasin neid süüdistusi, lugedes neist ka siit raamatust
ja ka teatud valeväiteid, mis esile tõusid...
Näiteks see, otsekui te, Päivi, peaks homosid vähem väärtuslikeks
ja kõik muud enneolematud arvamised,
mis on ajaga esile kerkinud.
Kuid kohtusaalis siiski väideti, et olete nii öelnud.
Mu meeles kõlab see lausa vihakõnena,
milles muide teid süüdistati.
Kuid see on vihakõne kõigi kristlaste vastu
ja paljud on sellele ka reageerinud.
Mõned kohe vägagi vihaselt ja mõned leebemalt.
Kuid ma igal juhul vihastasin selle peale.
Näiteks katoliku kiriku preester Oskari Juurikka
avaldas selles osas oma arvamust,
öeldes: "Räsäineni asemel peaks tema meelest istuma kohtupinki
riigiprokurör ja süüdistuse esitanud prokurartuur,
sest nad on süüdi tema au solvamises,
käänates Räsäneni väljaütlemisi."
No mida öelda sellisele vihasele kristlasele
nagu mina?
Mida ma peaks nüüd tegema?
Sest ma olen täiega närvis
ja läheks selle peale tänavale rehve põletama
ja korraldama ülestõusu.
Kuidas nüüd mõistlikult käituda?
Üks mees tõstatas muide selle teema oma Youtube'i kanalil,
väljendades väga tugevalt, et nüüd peaks tegelikult uurima,
kas prokurör on ikka käitunud seaduse kohaselt?
Kui mõelda grupipsühholoogia seisukohalt,
siis on ülimalt oluline,
et agressiooni täis sõnumid tuleksid välja,
et neutraliseerida tavainimeste tundeid.
Kuid selliseid asju tasub kohe julgesti eripaigus esile tõsta,
kui mõni asi meelehärmi valmistab.
Kas sellele järgnes ka midagi?
Olen mõelnud sellele,
et meil kristlastel on ka õigus ennast kaitsta.
Apostel Paulus pidi oma ajal saama oma väljaütlemiste pärast piitsa,
kuid ta kaitses end Rooma seadustele tuginedes
ja pääses nii tookord peksmisest.
Ehk me ei pea mitte alati jääma peksukottideks? - Ei.
Seetõttu ka olukordades,
kus sind süüdistatakse näiteks homofoobias
või kuritegelikus käitumises, kuna tsiteerisid Piiblit,
siis me peame ennast kaitsma.
Põhiseaduslikud õigused kehtivad ka meile,
ehk meil on samuti õigus toetuda seadusele.
Mitte Rooma seadustele,
aga oma riigi seadustele ja rahvusvahelistele kokkulepetele,
mis kaitsevad usu- ja sõnavabadust.
Nendele seadustele tuginedes sain ma ka keskastme kohtus võidu.
Kolm kohtunikku otsustasid üheskoos,
et teatud riigiprokuröri poolt esitatud süüdistused
ei vastanud tõele.
Ehk kui mind süüdistati,
et pean homosid vähem väärtuslikeks, kui teisi
või et neid pole loodud samamoodi nagu heterosid,
siis ma pole kuskil midagi sellist väitnud.
Ehk siis süüdistajad jagasid moondatud tõde?
Oli see olukord selline?
Jah, keskastme kohtu dokumentide kohaselt
ei vasta süüdistajate väited tõele.
Kohus väljendas selgelt,
et mu väljaütlemistest ei leitud selliseid mõtteid.
Näiteks väitsid nad mind ütlevat,
et homoseksuaalsus on geneetiline taandareng
või ei homodel on kalduvus pedofiiliale.
Ma pole kunagi midagi sellist öelnud
ja keskastme kohus ka kinnitas seda,
et ma pole tõesti midagi sellist öelnud
ja nii ei vasta need süüdistused tõele.
Ehk siis, me peame kaitsma end.
Tahan julgustada ka selles osas,
et kui keegi püüab tembeldada teid stranssooliste- või homode kartjaks
vaid seetõttu, et hoiate kinni kristlikust vaatest inimese suhtes,
siis sellisele asjale tuleb vastu seista
ja öelda, et mitte kedagi ei saa selliseks tembeldada,
kui inimene seisab oma usuliste veendumuste eest.
Need kõik on väga head mõtted, mille olete välja toonud.
Me saateaeg hakkab peagi lõppema,
kuid loeksin veel lõpetuseks siit raamatust väikese mõtte,
mis puudutab te ülikoolis õppivat tütart,
kelle õppejõud oli teist väga kriitiliselt rääkinud,
mispeale te tütar hakkas nutma.
Mida te pere on läbi elanud keset seda tormis aega?
Olen esiteks väga tänulik,
et mu pere on mind algusest peale väga tugevalt toetanud.
Lapsed aga saadavad sõnumeid: "Ema, me ikka palvetame su eest."
või julgustussõnu: "Ära anna alla!", või "Püsi kindlana kursil."
Olen väga tänulik selle eest,
sest see pole üldse mitte iseenesestmõistetav.
On ju nemadki ümbritsetud oma suhtlusringkondadest,
kust võib ka tekkida pingeid.
Sama puudutab ka mu eakat ema,
kes on samuti kannatanud
ja kogenud hirmu, ega mind ometi vangi panda.
Nii et olen pidanud teda vahel rahustama.
Pealegi kannab kogu rahvusvaheline kristlik kogukond
teid palves.
Kuid suur tänu, et olite siin!
Aitäh Päivi Räsänen!
Õnnistusi ja vastupidamist eelolevates katsumustes!
Ja aitäh ka Danielle Miettinen,
et olite siin ja et olete ka kirjutanud selle raamatu.
See võrratu raamat on müügil ka me netipoes:
www.marttyyrienaani.fi/kauppa
Seal on müügil ka
Danielle'i teine raamat "Ta kutsus mind".
Ühtlasi saab sealt tellida Märtrite Hääle tasuta ajakirja,
et olla kursis kristlikus maailmas toimuvaga.
www.marttyyrienaani.fi
See oli võrratu jutuajamine, mistõttu tore, et tulite
ja õnnistusi teile mõlemale!
Aitäh! - Aitäh ja õnnistusi!
Tõlge: Anne-Ly Raukas