MÄRTRITE HÄÄL
MÄRTER: 1. Usu pärast kannatav inimene 2. Inimene, kes sureb usu eest
Tänapäevalgi kiusatakse kristlasi taga
Väärkoheldakse
Vangistatakse
Piinatakse
Iga päev
"Pidage meeles vange,
nagu te oleksite kaasvangid ja kurja kannatajaid,
sest ka teie olete alles maises ihus." Heebrealastele 13:3
Heebrea kirjas räägitakse usuinimestest,
kes elasid Jumala imede keskel,
nägid sõdade võitmisi ja haigete paranemisi.
Jumal rääkis ja imed sündisid.
Kuid need samad inimesed pidid ka ise vahel põgenema,
olid masenduses, kogesid valu ja teiste poolset vihkamist.
Tänagi kogevad Jumala järgijad sama eripaigus üle maailma.
Petri Nuotio ja Mikke Tiainen arutlevad koos minuga täna,
kuidas Jumal tegutseb raskuste ja tagakiusu keskel.
Siin nüüd need usuinimesed on.
Tere tulemast Nikke ja Petri!
Petri jätkab koguduse külastamist, rääkides tagakiusatud kristlastest.
Ühtlasi aga mängid ka pilli ja laulad, ehk siis teed ise kõike.
Vahel tõesti, kuigi mitte alati.
Seetõttu kuulamegi kohe alustuseks Petrilt ühe laulu.
Rist on kiusatu, vaevatu ja langenu jaoks
Parim koht
Seetõttu ära kunagi lahku sealt
Ära kunagi lahku patu tõttu risti juurest
Risti juurest
Sest ainuüksi risti juures saab võidu patu üle
Ainuüksi risti juures annab Isa armu
Ja kuulutab rahu
Risti juures on parim paik kiusatu jaoks
Risti juures alustalad peavad
Ja arm hoiab langemast hirmu sisse
Hirmu sisse
Risti juures leiab hingamise, lootus võidab lootusetuse
Süda saab puhtaks
Sest ainuüksi risti juures saab võidu patu üle
Ainuüksi risti juures annab Isa armu
Ja kuulutab rahu
Risti juures on parim paik kiusatu jaoks
Suur tänu Petri selle laulu eest!
Täna räägime pisut raskemast teemast,
kuigi räägime oma saates ju alati tagakiusust ja kannatustest.
Kuid täna räägime,
kuidas see mõjutab inimest seespidiselt
ja mida Jumala Sõnal selle kõige kohta öelda on.
Lugedes Piiblit,
näeme seal päris paljude tagakiusatute sõnumeid
teistele tagakiusatuile.
Jeesus ise, õpetades lõpuaegadest, ütles Matteuse 24:9:
"Siis antakse teid ahistusse ja teid tapetakse
ja te saate kõigi rahvaste vihaaluseks minu nime pärast."
Piibel ei varja seda lugu kuidagi
ja apostlidki kirjutavad mitmeid kordi, et me tee jumalariiki on vaevarikas
ja et kõik, kes tahavad elada Jeesusele,
saavad kogema ka tagakiusu.
Need on enam kui selged väljaütlemised.
Ühtlasi lugesin hiljuti ühte raamatut "Sõnum tagakiusatutelt",
mis räägib järgmisest aastasajast peale apostleid
ja sellest suurest vihast, mida kristlaste vastu tunti.
Selline olukord on kahjuks jätkunud muidugi läbi aegade.
Kui mõelda tagakiusule,
aga ka meeleheitele, valule ja paljule muule lisaks tagakiusule,
siis mida see kõik inimese sisemuses teeb?
Mida sa, Petri, sellest arvad?
Ega raskused, tagakius ja kitsikus ei jäta ju kedagi samaks.
See kas toob sind lähemale Jumalale või viib sind kaugemale Temast.
Need mõjutavad väga sügavalt, nii et inimene kas paadutab end
või on veelgi tulisem Jumalas.
Mis mõttes võib kellestki sellises seisus
saada veelgi tulisem?
Jumala vägi ja ligiolu ei sõltu meie olukordadest.
Piiblis on öeldud,
et Jumala Vaim hingab me üle, kui meil on raske.
Kui meid räägitakse taga või meist räägitakse halba -
Jumala ligiolu on ikka endine.
Mäletan ühte korda, kui kord haigeks jäin
ja ma mõtlesin, mis valemiga küll ma nii rahul ja rõõsa saan olla?
Mul endalgi oli seda raske mõista.
Kuid siis ma mõistsingi, et see pole tingitud mu olukordadest,
vaid isegi, kui oled näiteks puruvaene,
võid kogeda erakordset rikkust Jumalas.
Või mõni haige võib keset oma haigust kogeda siiski kerguse hetki
või isegi õnnetunnet.
Ja ka vastupidi.
Keegi, kes elab keset täit küllust,
võib kogeda kurvastust, puudust, üksildust ja mida kõike veel.
Mikke, sa oled teinud taskuhäälinguid (podcaste)
ja kirjutanud palju tagakiusatute olukorrast.
Just nimelt nende elust.
Millised sõnumid on sulle neilt kõlama jäänud?
On see olnud sama, millest Petri just rääkis,
et keset valu ja kannatusi kogevad nad siiski Jumala imelisust.
- Nii ongi.
Valus ja kannatustes peitub oma õnnistus,
ükskõik, kui kahetsusväärsed need lood ka pole.
See õnnistus peitub võimaluses leida varju ja turvatunnet Jeesuses.
Kui oled nõrk, võimetu, haige ja meeleheitel,
siis pead ka tõdema, et su oma jõuvarud on ammendunud
ja vaid Jumalaga saab siit edasi minna,
sest vastaselt juhul läheb asi käest.
Nagu Petri ütles -
haigus võib kas ajada vihale või muuta inimest.
Ka võib juhtuda, et inimene üldse kibestub.
Kuid mu meelest on eluterve vaatenurk selline,
et kas sa pahandad Jumala peale või mitte,
aga see kannatus tuleb sul igal juhul läbi teha.
Seega küsimus on,
kas tahad teha selle kannatuse läbi Jumalaga või ilma Temata.
See on su enda valik,
aga tagajärjed on su enda kanda.
Oled lugenud paljusid tagakiusatute intervjuusid -
on sealt ka jäänud kõlama arvamust:
"Küll on tore, et langesin tagakiusu ohvriks!"?
No vaevalt, et keegi end selliselt väljendaks.
Ütleksin pigem nii,
et ma ei mäleta väga paljude tagakiusatute puhul,
et nad tahaks põgeneda selle tagakiusu eest.
Nii et isegi, et meile saadetakse mitmeid abipalveid,
kohtab harva palvet: "Aidake mul pageda teise riiki"
või muud sarnast.
See näitab seda, et nad ei taha ruttu, ruttu pageda,
vaid nad tahavad leida abi selle hetke ja olukorra keskel.
Nii et see näitab ühtpidi ka seda, et nad on valmis kannatama
ja leidma samas siiski rahu ning rahulolu selle keskel.
On see inimese jaoks ka kui võitlus
otsustamaks, kumba poolt valida?
Oled sa, Petri, kas oma valude keskel
või kellegi teise raskuste keskel märganud,
et tuleb valida, millist teedpidi minna?
Sest inimesel on ju ka võimalus kibestuda
või kaugeneda Jumalast.
Või lausa hüljata Jumal
nagu paljud ka tagakiusu keskel teevad.
Või siis otsustatakse siiski minna sellest koos Jumalaga läbi.
Sellega on nii, et...
See teeb kohutavalt haiget, kui inimene jääb üksi.
See teeb kõvasti haiget, kui mõni tagakiusatu jääb üksi.
See on kohutav kannatus.
Nii nagu ka füüsiline valu on kohutav.
Nii et ma kuidagimoodi ei ülista kannatusi.
Hoopis vastupidi - ma ei tahaks kannatada.
Ma ei soovi seda ei endale ega kellelegi teisele.
Või kui küsida, kas usklik
võib kogeda keset kannatusi masendust või muud sarnast,
siis Piiblit lugedes on üsnagi selge,
et ka usklik võib käia läbi sügavaid orge.
Nii nagu näiteks Joosepki.
Ta oma vennad viskasid ta kaevu.
Seejärel, olles Pootifari ori,
sattus ta Pootifari naise valesüüdistuste tõttu vangi jne.
Kuid ometi oli Jumala õnnistus Joosepi üle kogu selle aja
ja kui Joosep lõpuks võimule sai,
andis ta oma vendadele andeks kõik, mida nad olid talle teinud.
Kuid võimalus masenduda on igati olemas
ja mu meelest on tore, et Piibel sellest nii ausalt räägib;
et see räägib masendunud ja lootusetu olemisest.
Küsisid, kas inimene peab tegema valiku?
Usun küll, et peab
ja see on igati teadlik valik.
Olen jõudnud järeldusele,
et inimene usub üsna pikalt seda, mida ta tahab uskuda.
Kahjuks.
Kuid sellega puutub kokku isegi tavaelu keskel.
Inimene lihtsalt hakkab uskuma seda, mida ta pidevalt näeb.
Oht aga on selles,
et kui inimene näeb piisavalt kaua halba,
võib ta hakata mõtlema, kas head üldse eksisteeribki?
Kui kõik tundub pidevalt nii pime ja halb.
Peagi räägime ka positiivsemast küljest
ehk sellest, et Jumal on kõige tröösti Jumal.
Praegu aga läheb Petri tagasi klaveri taha
ja laulab meile veel ühe laulu.
Kord suures mures vaatasin Su poole
Ei saanud miskit öelda, Sind kaugelt nägin vaid
Hüüdsid oma Jumala poole: "Miks maha jätsid mind?"
Tulles siia maailma Sa õnnistasid meid
Sina, taeva ja maa Poeg, ei jäänud oma rahukoju
Tulid alla maa peale, et kanda selle valu ja vaeva
Sa ei põgenenud inimeseks olemise eest
Ei tahtnud plehku panna
Isegi, et Sind pimedaina süüdistasime
ja Su elavalt nahka paneksime
Issand, Sa ei lennanud kuldseil tiivul üle valu ja surma
Sa nutsid, kui tulin Su juurde, seetõttu armastangi sind
Tegid midagi, mida seadus ei suuda
Mida ükski kõva sõna ei saa
Amastasid seda maad, mis pani Sind nutma
Siit ma nüüd lähen, Sa said mu murduma
Minu üleastumiste tõttu pidid Sina surema
Tahan olla Sinu poolel, mind enda käsutusse võta Sa
Oled üks meist ja meie saatust jagad Sa
Issand, Sa ei lennanud kuldseil tiivul üle valu ja surma
Sa nutsid, kui tulin Su juurde, seetõttu armastangi sind
Tegid midagi, mida seadus ei suuda
Mida ükski kõva sõna ei saa
Amastasid seda maad, mis pani Sind nutma
Suur tänu Petri selle laulu eest!
Siinkohal aga räägime siis ka sellest,
kuidas Jumal saab meid me teekonnal lohutada?
Paulus oli Makedoonias olles täiega masendunud
ja ta ütleb 2. Kor. 7:6 (1968. a. tõlkes):
"Aga Jumal, kes masendatuid kinnitab,
on meid kinnitanud Tiituse tulemisega."
Rääkisime just äsja, et vahel võib tunda masendust
ja Paulus ütleb siin, et temagi koges masendust.
Kuid Jumal kinnitas teda ja neid Tiituse tulekuga.
Samas on Jumala enda kohta öeldud: "kõige tröösti Jumal".
Mikke, kuidas sa näed
seda kannatuste ja raskuste keskel olemist
ja seda, kuidas suhte omamine Jumalaga
seda mõjutab?
Tahaksin kohe alustuseks öelda,
et see, kui keegi kogeb kannatusi või tagakiusu,
ei räägi kuidagi sellest,
kas inimese asjad Jumalaga on hästi või halvasti
või kas ta on Jumala tahtes?
Sa võid elada Jumala tahte kohaselt ja kogeda ikkagi tõelisi kannatusi.
Kristus ise pidi minema ristile.
Tema, kes elas ülimal moel Jumala tahte kohaselt
ja kannatas ometi enneolematuid asju.
Samas võib inimesel minna väga hästi
ja ta ei pruugi üldse elada Jumala tahte kohaselt.
Seetõttu peab meeles pidama,
et kannatused iseenesest ei viita veel millelegi.
Kuigi muidugi eksisteerib ka põhjuse ja tagajärje seadus
ehk siis, kui ma ikka kellelegi lagipähe virutan,
hakkab see pea valutama.
Igal juhul, trööstiks ongi kasvõi see sama 2. Kor. kirjakoht,
kus on öeldud, et Jumal on kõige tröösti Jumal.
See ütleb meile,
et Jumal on tõotanud olla meie trööstija.
Seda ka siis, kui inimesed seda ei tee.
See aga, kuidas kogeda Jumala tröösti,
on mu meelest üsnagi huvitav müsteerium,
sest viise selleks on miljoneid.
Usun, et Jumal tunneb väga hästi me olemust
ja teab, millist "keelt" me räägime.
Kui inimene on hästi ratsionaalne,
ei kõneta teda mõni prohvetlik sõna üldse,
sest me oleme nii erinevad.
Küsimus pole selles, et see poleks Jumalast,
vaid selles, et see ei kõneta meid ühtemoodi.
Teise jaoks võib jälle selline sõna
või võimas Jumalast antud heaolutunne
osutuda suureks trööstiks.
Neid variante on nii palju,
et neid ei jõuaks siin saates üles lugeda.
Nii võimegi vaid loota sellele, et Jumal tunneb meid nii hästi,
et kõige tröösti Jumalana
suudab Ta meid trööstida ükskõik, millistes tormides.
Jumal saab trööstida meid otseühenduse kaudu Temaga.
Kuid siin Piiblis öeldakse, et Tiitus viis neile häid uudiseid.
Paulus oli mures, et kuidas Korintose kogudusel läheb,
kuid siis tõigi Tiitus häid sõnumeid, et kogudusel läheb väga hästi.
See oli Pauluse jaoks suureks lohutuseks.
Mida sa, Petri, arvad -
kuidas saab teine inimene täita seda lohutaja rolli?
Jumala poolt saadetud lohutaja rolli.
Oled sa midagi sellist kogenud?
Õnneks ikka.
Just selleks ju ligimene ongi.
Jumal on loonud meid endid ligimeseks
ja samas ka loonud meile ligimesed.
Me usuõed-vennad ja muud lähedased,
kes pakuvad meile tröösti keset elu küsimusi ja raskusi,
mille keskel me ise või tagakiusatud elavad.
See on nii ülimalt suure kaaluga, kui keegi on meie kõrval.
Küsimus polegi niivõrd nõu andmises,
kuigi eks seegi kulu vahel marjaks ära.
Kuid lihtsalt see inimese jaoks ja kõrval olemine on oluline.
Samas kui tänapäeval väga isegi ei taheta enam kokku saada...
Muide, kui meil käisid Paapua Uus-Guineast sõbrad külas,
siis nad külastasid ka vanadekodusid ja jälgisid kõike seal toimuvat.
Nad nägid, kuidas igal vanuril oli oma rulaator,
millega nad ringi liikusid
ja need külalised ütlesid: "Te panete vanurid vanadekodusse,
kui ei viitsi neid enam aidata ega toetada."
Nii heidetakse meiegi elus kannatus kuidagi kõrvale
ja kannatava inimesega ei taheta omada kontakti,
kuna seda kardetakse, kuna kannatustega pole harjutud.
Nii hakataksegi võõranduma omavahelistest kohtumistest.
Paljud leseks jäänud inimesed ütlevad,
et nad ei koge ühiskonna toetust,
kuna inimesed kardavad sellist olukorda
ega oska selles midagi öelda.
Kuid igakord ei peagi midagi ütlema ja piisab vaid olemas olemisest.
Ma läksin naabri juurde kohvile ja see oli juba kõva sõna.
Kuidas sa Mikke seda näed?
Näiteks meid soomlasi, kes me küll ei koge tagakiusu
ja kes me oleme vabad ning kogeme heaolu -
kas me võiks olla need "Tiitused" näiteks neile,
kes kogevad tagakiusu
misjonipõllu tõsisemates paikades eripaigus üle Aafrika või Lähis-Idas.
Nad levitavad seal evangeeliumi,
kogedes seetõttu tagakiusu ja langedes vangi.
Milline see me Tiituse-roll võiks olla?
Mu meelest on kõnekas aspekt juba see,
et Tiitus oli tavaline inimene,
kelle kohaolu ja sõnum trööstis inimesi.
Ehk siis üks inimene võib üsnagi palju teisi trööstida.
Teine aspekt on see,
et kuna me ise ei saa alati minna Saudi-Araabiasse,
Afganistani või Põhja-Koreasse,
siis me saame toetada neid, kes saavad seda teha.
Või toetada neid, kes saavad edastada sinna mingitki sõnumit,
mis on samuti lohutuseks keset raskeid olukordi.
Seetõttu ongi Märtrite Hääle töö nii konkreetne
aidates kaasa kogu loos
ja julgustades inimesi toetama seda tööd,
sest meie väikesed lohutus- ja julgustusläkitused
võivad tähendada neile inimestele sõnul seletamatult palju,
kes sellistes kohtades elavad.
Üks vanglasse saadetud kaart...
Keegi Lähis-Ida vangis istuv inimene võib olla ikka väga üllatunud,
et keegi soomlane talle kaardi saatis ja teda polegi unustatud.
Või et üks Soome Petri palvetab nigeerlaste eest.
See on nende jaoks imeline teadmine.
Ja see ongi ühtpidi selle töö mõte.
Keegi võib ju vahel mõelda,
et me räägime tagakiusust seetõttu, et meile meeldib sellest rääkida,
kuid see pole üldse nii.
Kirjutasin me ajakirja jõulunumbris artikli "Välja pimeduse orust",
öeldes: "Märtrite Hääl ei hoia usklike tagakiusu esiplaanil seetõttu,
me me imetleks neid olukordi,
vaid seetõttu, et inimesed palvetaks tagakiusatute eest,
toetaks neid
ning aitaks neil pageda tagakiusu ja kannatuste eest.
Teekond rahuni võib olla pikk, kuid siiski võimalik."
See on ka Piiblis peituv mõte,
et inimene ei jääks sinna pimeduse orgu,
vaid läheks sellest läbi, kogedes seejärel ka paremaid aegu.
Kõigest sellest ja rohkemgi veel võite lugeda Märtrite Hääle ajakirjast,
mis on tellitav me kodulehelt www.marttyyrienaani.fi
Ajakiri ilmub üle kuu ja on tasuta. Tellimine: www.marttyyrienaani.fi
Aitäh Petri ja Mikke tänase eest ja õnnistusi teilegi kõigile!
Tõlge: Anne-Ly Raukas